ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
12 червня 2026 року (16:20)	Справа № 280/3002/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), третя особа: Міністерство оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, буд. 6; код ЄДРПОУ 00034022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
06.04.2026 через підсистему «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Військової частини НОМЕР_2 (далі – відповідач), в якій позивач просить:
визнати протиправними дії відповідача, які полягають у відмові виплатити позивачу одноразову грошову винагороду у відповідності до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану»;
зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату на користь позивача одноразової грошової винагороди у відповідності до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивач проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_4 та приймав участь у бойових діях більше 6 місяців (у віці до 25 років) по 20.03.2025. Так, 27.08.2021 позивач прийнятий у Збройні Сили України на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_4 №210-РС за контрактом. Згідно довідки військової частини НОМЕР_5 №1843/17788 від 12.08.2025 ОСОБА_1 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Запорізькій і Донецькій областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах і в період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України. Також, відповідно до довідки про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин №1643/2/6/1/436/154 від 01.11.2025 позивач в період з 14.02.2023 по 11.03.2023 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення бойових дій, перебуваючи в Донецькій області, Бахмутському районі, Соледарській міській ТГр. н.п.Соледар. 12.10.2025 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 з рапортом про нарахування та виплату одноразової грошової винагороди відповідно до ініціативи Міністерства оборони України «Контракт 18-24» на підставі постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025, вхідний номер рапорту №46194. Листом військової частини НОМЕР_2 позивачу відмовлено у призначенні виплати з підстави, що ОСОБА_1 уклав контракт про проходження служби до моменту введення воєнного стану (27.08.2021), а тому, на думку відповідача, не підпадає під дію постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025. Позивач вважає таку відмову відповідача неправомірною з огляду на те, що на момент укладення контракту ОСОБА_1 було 20 років, а на момент початку збройної агресії 24.02.2022 - 21 рік, а також те, що позивач брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців, що повністю відповідає віковим критеріям, визначеним ініціативою Міністерства оборони України «Контракт 18-24». Крім того, Міністерство оборони України, як головний розпорядник коштів, не вчинило дій для нарахування та виплати одноразової допомоги позивачу, що свідчить про його бездіяльність та порушення прав позивача. Просить позов задовольнити.
Ухвалою суду від 13.04.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
23.04.2026 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №22034), в якому останній зазначає, що військовослужбовець має право на винагороду у разі укладення контракту у період з 24.02.2022 та його вік мав бути не менше 25 років. Проте, позивач уклав контракт у 2021 році, тобто до ведення воєнного стану та до набрання чинності Постановою №153. Просить відмовити у задоволенні позову.
20.04.2026 від представника третьої особи надійшли пояснення на позовну заяву. Зазначає, що позивач був прийнятий на військову службу у віці 20 років за контрактом від 27.08.2021, до ведення воєнного стану та до набрання законної сили Постановою №153, а відтак відсутня обов`язкова ознака відповідності застосування Постанови №153. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
28.04.2026 суду надано відповідь на відзив, у якій зазначено, що позивач уклав контракт у 2021 році, але продовжив службу в умовах воєнного стану, а на момент початку війни та автоматичної пролонгації контракту його не виповнилось 25 років. Відтак має право на одноразову грошову допомогу. Також зазначає про дискримінацію відносно осіб, які станом на 24.02.2022 вже перебували на військовій службі.
Згідно зі ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження. 
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.
Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
З матеріалів справи встановлено, що між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та Міністерством оборони України в особі тво командира НОМЕР_6 окремої мотопіхотної Маріупольської бригади підполковника ОСОБА_2 укладений контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу. Строк дії контракту 3 роки. Контракт набирає чинності з 27.08.2021.
Відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_7 від 01.11.2025 №1643/2/6/1/436/154 про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин, позивач в період з 14.02.2023 по 11.03.2023 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, перебуваючи в АДРЕСА_3 .
Відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_2 від 13.10.2025 №1843/21951 про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин, позивач в періоди з 10.03.2023 по 17.06.2023, з 26.07.2023 по 13.10.2023, з 01.11.2023 по 11.07.2024, з 13.08.2024 по 31.01.2025 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, перебуваючи в АДРЕСА_4 ; у період з 06.02.2025 по 12.02.2025 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, перебуваючи в с. Нова Полтавка Іллінівській ТГр Краматорського району Донецької області.
08.09.2025 командир 1 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_2 надав командиру ВЧ НОМЕР_2 рапорт про виплату, зокрема позивачу, одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн грн відповідно до Постанови №153.
Листом від 28.03.2026 №1843/5965 ВЧ НОМЕР_2 позивача повідомлено, що він не підпадає під категорію військовослужбовців, на яких поширюється дія Постанови №153, оскільки контракт на проходження військової служби укладений у 2021 році, тобто до ведення воєнного стану в Україні.
Позивач, не погодившись з відмовою у виплаті винагороди в розмірі 1 мільйон гривень, звернувся з цим позовом до суду.
Суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» вирішено погодитись з пропозицією Міністерства оборони стосовно реалізації протягом двох років з дня, що настає за днем набрання чинності цією постановою, експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану (далі - експериментальний проект) далі – Постанова №153).
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 Постанови №153, установлено, що: учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Згідно абзацу 2 пункту 4 Постанови №153 установлено, що громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. №64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. №2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.
Відповідно до абзацу 4 пункту 4 Постанови №153, військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі.
Під час розгляду справи судом встановлено, що підставою для відмови позивачу у виплаті винагороди слугували висновки відповідача про те, що позивач станом на 24.02.2022 вже проходив військову службу, оскільки контракт підписаний у 2021 році.
Суд зазначає, що кваліфікуючими умовами для набуття права на отримання одноразової грошової винагороди відповідно до абзацу 4 пункту 4 Постанови №153 постанови КМУ від 11.02.2025 №153 є одночасна сукупність таких факторів як:
громадянин України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, мав бути прийнятий (в тому числі за контрактом) або призваний на військову службу у віці до 25 років під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64;
така особа проходить військову службу та брала безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора;
має захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі.
Із матеріалів справи судом встановлено, що 27.08.2021 між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та Міністерством оборони України в особі тво командира НОМЕР_6 окремої мотопіхотної Маріупольської бригади підполковника ОСОБА_2 укладений контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу.
Отже, вказаний контракт підписаний до 24.02.2022, тобто до ведення воєнного стану. 
Суд зазначає, що метою прийняття Постанови №153 є підвищення рівня укомплектованості особовим складом бойових військових частин (підрозділів) Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби шляхом удосконалення механізму залучення громадян України віком від 18 до 25 років до проходження військової служби за контрактом та створення додаткових мотиваційних чинників для цього.
Мотивом визначених заходів є саме залучення громадян України віком від 18 до 25 років до проходження військової служби за контрактом, що реалізується шляхом створення додаткових фінансових стимулів та забезпечення відповідного матеріального підґрунтя для підвищення престижу служби. При цьому, йдеться про застосування механізмів, спрямованих на формування належної мотивації для потенційних військовослужбовців у віці до 25 років.
Тобто, прийняття Постанови №153 було спрямовано на залучення нових кадрів до військової служби в умовах воєнного стану, а для вже діючих військовослужбовцем законодавцем було передбачено виплату грошового забезпечення у збільшеному розмірі.
Відтак, судом встановлено, що позивач був прийнятий на військову службу за контрактом у віці до 25 років до ведення воєнного стану. Тобто, позивач станом на 24.02.2022 вже перебував на військовій службі.
Отже, на підставі вищевикладеного, слідує, що позивач вступив на військову службу у віці до 25 років до введення воєнного стану Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. №64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, що виключає одну із основних умов одержання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, яка передбачена Постанови КМУ №153, та є підставою стверджувати про відсутність протиправної бездіяльності відповідача, в частині заявлених позивачем позовних вимог.
При цьому, суд зазначає, що відсутні підстави для поширення дії Постанови №153 на всіх осіб прийнятих на військову службу до 25 років, оскільки Постанова №153 має чітке посилання на коло осіб щодо яких вона застосовується, а саме на осіб прийнятих на військову службу у віці до 25 років після введення воєнного стану Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. №64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX.
Таким чином, судом під час розгляду справи не встановлено підстав для нарахування та виплати позивачу спірної додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат на користь позивача не здійснюється.
Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), третя особа: Міністерство оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, буд. 6; код ЄДРПОУ 00034022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення у повному обсязі складено та підписано 12.06.2026. 

Суддя Ю.В. Калашник