ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 215/757/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),
суддів: Коршуна А.О., Чепурнова Д.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі №215/757/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради про визнання протиправним та нечинним рішення, встановлення наявності компетенції (повноважень), -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради, в якому позивач просила:
визнати протиправним та нечинним рішення від 11.01.2024 р. №3 в частині розгляду заяви від 10.01.2024 р. (вх. №76);
встановити наявність компетенції (повноважень) відповідача щодо розгляду зазначеної заяви та дій щодо відмови у наданні направлення на перепідготовку;
інші вимоги, пов`язані із визнанням дій відповідача протиправними та зобов`язанням вчинити певні дії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі №215/757/24 відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України у зв`язку з тим, що заявлені позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати, посилаючись на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, безпідставно дійшов висновку про відсутність юрисдикції адміністративного суду та порушив право на доступ до правосуддя.
Перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
За змістом статей 4, 19 КАС України до юрисдикції адміністративних судів належать спори у публічно-правових відносинах, у яких хоча б одна сторона здійснює владні управлінські функції або надає адміністративні послуги на підставі закону.
Разом із тим, вирішальним для визначення юрисдикції є характер спірних правовідносин, їх суб`єктний склад та предмет позову.
Колегія суддів звертає увагу, що однією з ключових позовних вимог є встановлення наявності компетенції (повноважень) Управління праці та соціального захисту населення щодо розгляду заяви позивача та оцінка правомірності реалізації цих повноважень.
У цьому контексті суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що так звані «компетенційні спори» у розумінні КАС України є специфічною категорією публічно-правових спорів, які виникають між суб`єктами владних повноважень щодо меж їхньої компетенції.
Позивач у цій справі не є суб`єктом владних повноважень, а отже не може виступати суб`єктом компетенційного спору у вузькому розумінні, сформованому судовою практикою Верховного Суду.
Відповідна правова позиція неодноразово викладалась у постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема у справах щодо розмежування компетенції суб`єктів владних повноважень, де наголошено, що компетенційний спір є внутрішньою категорією публічного управління та не охоплює вимог фізичних осіб про «встановлення повноважень органу» поза межами оскарження конкретного рішення чи дії.
Фактично позовні вимоги також містять елементи:
оскарження рішення органу влади;
вимоги про визнання дій протиправними;
вимоги про зобов`язання вчинити певні дії.
Однак ці вимоги подані у нерозривному зв`язку з вимогою про встановлення компетенції органу та сформульовані таким чином, що не дають можливості виокремити самостійний належний предмет адміністративного спору, який підлягає судовому розгляду.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що в такій редакції позовні вимоги не утворюють належного адміністративного спору у розумінні статей 4, 19 КАС України.
Колегія суддів враховує положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини щодо права на доступ до суду.Разом з тим, це право не є абсолютним і може підлягати процесуальним обмеженням, якщо такі обмеження переслідують легітимну мету та не порушують сутність права.
Відмова у відкритті провадження у справі у зв`язку з її неналежністю до адміністративної юрисдикції є процесуальним механізмом, спрямованим на забезпечення належного розподілу справ між видами судочинства та не є відмовою у правосудді як такому.
Суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені вимоги не підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, у зв`язку з чим правомірно відмовив у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України.
Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків суду першої інстанції та не містять правових підстав для скасування ухвали.
Керуючись статтями 2, 4, 19, 170, 242, 246, 308, 311, 315 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі №215/757/24 про відмову у відкритті провадження у справі — залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, встановлені КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова 

суддя А.О. Коршун 

суддя Д.В. Чепурнов