ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2026 м.Дніпро Справа № 908/2994/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Джепи Ю.А. (доповідач),
суддів: Соп`яненко О.Ю., Фещенко Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання: Федорчук В.С.,

за участю представників:
від скаржника (позивач): Юсубов Е.С. (поза межами приміщення суду), довіреність від 23.09.2025,
від відповідача: Бганка В. Е. (в залі суду) - адвокат, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Яценко 1»
на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.12.2026 у справі № 908/2994/25 (суддя Азізбекян Т.А.), повний текст рішення складено 13.01.2026,
за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Яценко 1» (69057, Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Яценка, будинок 1, код ЄДРПОУ 40880070)
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Ост - Вест» (69063, місто Запоріжжя, вулиця Академіка Чабаненка ,34, ЄДРПОУ 31741150)
про стягнення 603 169,13 грн

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

24.09.2025 в системі «Електронний суд» Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Яценко 1» подана позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ост - Вест» про стягнення заборгованості зі сплати внесків на управління багатоквартирним будинком за період з січня 2017 року по липень 2025 року включно у розмірі 603 169, 13 грн.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 22.12.2026 у справі №908/2994/25 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, 29.01.2026 через систему «Електронний суд» до Центрального апеляційного господарського суду звернулося Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Яценко 1» з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 22.12.2025 у справі № 908/2994/25 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСББ «Яценко 1» про стягнення з ТОВ «Ост - Вест» заборгованості зі сплати внесків на управління багатоквартирним будинком задовольнити.
Апелянт зазначає, що ТОВ «Ост-Вест» є власником нежитлового приміщення № 241 площею 754,5 кв.м у будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Яценка, 1, а з 01.09.2016 у будинку створено ОСББ «Яценко 1». Як співвласник спільного майна відповідач відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України, ст.ст. 15, 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» зобов`язаний брати участь у витратах на управління та утримання будинку незалежно від членства в ОСББ. Рішеннями загальних зборів ОСББ, оформленими протоколами № 3 від 16.01.2017, № 4 від 04.04.2018 та № 12 від 14.03.2020, затверджено розміри внесків, які є обов`язковими для всіх співвласників і не були оскаржені чи визнані недійсними. Відповідач протягом 2017– 2025 років внески не сплачував, унаслідок чого утворилась заборгованість 397 802, 58 грн, а також нараховано 163 734, 11 грн інфляційних втрат та 41 632,44 грн 3 % річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.
Скаржник вказує, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги», хоча відповідно до ч. 2 ст. 2 цього Закону правовідносини між співвласниками та ОСББ при самозабезпеченні потреб співвласників не є предметом його регулювання. ОСББ не є виконавцем житлово-комунальних послуг, а внески співвласників не є оплатою послуг, а формою участі у витратах на утримання спільного майна. Суд безпідставно ототожнив ОСББ з управителем та неправомірно застосував договірну модель, поклавши на позивача обов`язок доводити факт надання послуг первинними документами та необхідність укладення окремого договору, хоча обов`язок сплати внесків виникає безпосередньо із закону та рішень загальних зборів ОСББ.
Також зазначено, що ОСББ несе реальні витрати на утримання будинку, що підтверджується документами, а відповідач користувався результатами діяльності ОСББ, але не виконував свого обов`язку зі сплати внесків, унаслідок чого фінансовий тягар утримання будинку несли інші співвласники.
Апелянт посилається на правові позиції Верховного Суду, зокрема постанови Касаційного господарського суду від 24.01.2020 у справі №910/1395/19 та від 22.02.2018 у справі №910/11312/17, відповідно до яких обов`язок співвласника сплачувати внески до ОСББ є безумовним, виникає безпосередньо із закону, не залежить від проживання у будинку, користування приміщенням чи спільним майном, а також не ставиться у залежність від укладення будь-яких договорів. Наголошується, що до моменту скасування чи визнання недійсними рішень загальних зборів про встановлення внесків такі рішення є обов`язковими для виконання.
Скаржник також зазначає, що перебіг позовної давності був продовжений у зв`язку з дією карантину COVID-19 на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, введеного Законом № 540-ІХ від 30.03.2020, а також у зв`язку з дією воєнного стану на підставі п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, введеного Законом № 2120-ІХ від 15.03.2022. Карантин діяв з 12.03.2020 по 30.06.2023, а положення щодо продовження строків у період воєнного стану були виключені Законом № 4434-ІХ від 14.05.2025, який набрав чинності через три місяці після офіційного опублікування 03.06.2025, тобто з 04.09.2025. У зв`язку з цим апелянт вважає, що вимоги про стягнення заборгованості починаючи з квітня 2017 року є такими, що заявлені в межах строку позовної давності. При цьому позивач погоджується зі спливом позовної давності лише щодо заборгованості за період січень–березень 2017 року. Також апелянт зазначає, що навіть за наявності формального пропуску строку існують поважні причини для його поновлення відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України, з огляду на дію надзвичайних правових режимів та відсутність сталої судової практики після прийняття Закону № 4434-ІХ. 
Крім того апелянт вважає, що суд безпідставно застосував позовну давність до вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних без дослідження періодів їх нарахування та без урахування їх самостійного характеру.
У судовому засіданні 30.04.2026 представником позивача (скаржника) заявлено про надання ним доказів розміру понесених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції у строки та в порядку, що передбачені ч.8 ст. 129 ГПК України.

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що рішення Господарського суду Запорізької області від 22.12.2025 ухвалене за результатами повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, з належною оцінкою всіх поданих сторонами доказів та правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. На думку відповідача, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСББ «Яценко 1», а апеляційна скарга не містить нових доказів, не спростовує встановлених судом обставин та фактично зводиться до повторення доводів, які вже були предметом дослідження й оцінки суду першої інстанції, а також до незгоди позивача з оцінкою доказів, що саме по собі не є підставою для скасування або зміни рішення.
Відповідач наголошує, що саме по собі посилання апелянта на виникнення обов`язку зі сплати внесків безпосередньо із закону не підтверджує існування конкретного грошового зобов`язання відповідача. Розмір внесків, порядок та строки їх сплати повинні підтверджуватись рішеннями загальних зборів співвласників, прийнятими з дотриманням установленої законом процедури та доведеними до відома співвласників. Обов`язок доведення прийняття таких рішень, їх чинності, змісту, способу розрахунку нарахувань та поширення їх дії на відповідача покладається саме на позивача. Водночас, як зазначено у відзиві, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів зазначених обставин, оскільки позивач не подав кошторисів, первинних бухгалтерських документів, підтверджень виставлення рахунків, направлення повідомлень чи інших документів, які б об`єктивно підтверджували нарахування заборгованості. Наданий ОСББ односторонній розрахунок, на думку відповідача, не є належним доказом існування та розміру боргу.
У відзиві також зазначено, що відповідно до принципів змагальності та розподілу обов`язку доказування саме сторона, яка заявляє вимоги, повинна довести підстави їх виникнення та розмір, а такий підхід є усталеним у практиці Верховного Суду. Оскільки позивач не довів існування основного грошового зобов`язання, відсутні і правові підстави для застосування відповідальності за прострочення його виконання. У зв`язку з цим вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних є похідними від основної вимоги та не можуть бути задоволені без встановлення факту існування основного боргу.
Окремо відповідач підтримує висновки суду першої інстанції щодо застосування строків позовної давності.
Також у зв`язку з розглядом справи в апеляційній інстанції відповідачем заявлено про понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30000 грн та зазначено, що докази фактичного розміру зазначених витрат будуть подані додатково у строки, встановлені процесуальним законом - протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно із Статутом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Яценко 1», затвердженого протоколом від 01.09.2016 Установчих зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Яценко 1», об`єднання створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку №1, що розташований: Запорізька область, місто Запоріжжя, Вознесенівський район, вулиця Яценка, відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».
Пунктом 3 розділу ІІ Статуту передбачено, що завданням та предметом діяльності об`єднання є:
- забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном;
- забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території;
- сприяння співвласникам в отриманні житлово - комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами;
- забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
Розділом ІІІ Статуту Об`єднання закріплені положення щодо статутних органів об`єднання, їх повноважень та порядку формування, зокрема, вищим органом управління об`єднання є загальні збори, до виключної компетенції яких, зокрема, відноситься питання визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.
Пунктом 5 розділу ІІІ Статуту Об`єднання зафіксовано, що Правління (ініціативна група) не менше, ніж за 14 днів до дати проведення загальних зборів вручає кожному співвласнику запрошення під розписку, або направляє на адресу квартири або нежитлового приміщення.
Пунктом 11 розділу ІІІ Статуту Об`єднання передбачено, що рішення загальних зборів, прийняте відповідно до Статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів оприлюднюються шляхом розміщення його тексту в місцях загального користування будинку.
Рішення з питань, передбачених абзацами другим, шостим, сьомим, восьмим, дев`ятим, дванадцятим пункту 3 розділу ІІІ, а за рішенням загальних зборів – і з інших питань, надаються співвласникам під розписку або направляються поштою ініціатором загальних зборів (правлінням або ініціативною групою).
Пунктом 2 розділу ІV Статуту Об`єднання закріплено, що сплата встановлених загальними зборами об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами об`єднання, є обов`язковою для всіх співвласників. Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.
Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та Статуту.
Розділом V Статуту Об`єднання передбачено, що співвласник має право: брати участь в управлінні об`єднанням у порядку, визначеному Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» і Статутом об`єднання; знайомитися з протоколами загальних зборів, робити з них виписки.
Позивачем до матеріалів позовної заяви надана інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення цокольного та першого поверхів літера А-5; адреса нерухомого майна - АДРЕСА_1 ; загальна площа - 754,5 кв.м.; дата прийняття рішення про державну реєстрацію – 22.12.2011; власник – Товариство з обмеженою відповідальністю «Ост – Вест»; форма власності – приватна.
Позивачем в обґрунтування заявлених вимог та їх розміру суду надані: Протокол установчих зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Яценка 1» по вулиці Яценко, будинок 1, проведених 01.09.2016, з питання створення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Яценко 1»; Протокол № 3 загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Яценко 1» від 16.01.2017, зокрема, з питання затвердження розміру внесків на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території на 2017 рік, за результатами обговорення якого вирішено встановити розмір внесків на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території на 2017 рік – для житлових приміщень - 2,38 грн./кв.м., для нежитлових приміщень - 2,38 грн./кв.м.; Протокол №5 загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Яценко 1» від 09.12.2018, зокрема, з питання встановлення розміру внесків на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території на 2019 рік – для житлових приміщень – 4,10 грн./кв.м., для нежитлових приміщень - 2,38 грн./кв.м.; Протокол №12 загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Яценко 1» від 14.03.2020, зокрема, з питання затвердження розміру внесків на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території на 2020 рік, яким вирішено затвердити 6,72 грн. за 1 кв.м. та додатково разовий внесок на ремонт під`їзду у сумі 25 000,00 грн., поділена на кількість квартир у під`їзді; Витрати за період з 01.01.2020 – 31.03.2021; Звіт по доходам та витратам за 2019 рік по ОСББ «Яценко 1»; Звіт за період з 01.01.2021 – 31.12.2022.

5. Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Господарський суд Запорізької області, розглянувши спір у справі №908/2994/25 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Яценко 1» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ост - Вест» про стягнення заборгованості зі сплати внесків на управління та утримання багатоквартирного будинку за період з січня 2017 року по липень 2025 року включно у розмірі 603 169, 13 грн, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги», тому вважав, що позивач не довів факту укладення договору про надання відповідних послуг із відповідачем та не обґрунтував їх розмір первинними документами.
Суд першої інстанції зазначив, що матеріали справи не містять доказів повідомлення співвласників про рішення стосовно затверджених розміру та порядку оплати внесків і платежів, а також доказів звернення до відповідача з вимогою про виконання обов`язку з їх сплати.
Таким чином місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем документально не доведений факт наявності у відповідача заборгованості з оплати внесків на управління та утримання багатоквартирного будинку «Яценко 1» у розмірі 397 802,58 грн. Також зазначив, що оскільки позовні вимоги про стягнення суми інфляційних витрат - 163 734,11 грн та 3% річних - 41 632,44 грн носять похідний характер, а позивачем документально не доведений факт неправомірного користування боржником грошовими коштами кредитора, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог й в цій частині.
Крім цього, суд першої інстанції, визнавши необгрунтованими позовні вимоги у повному обсязі, одночасно застосував наслідки спливу позовної давності до частини вимог.
Так, у оскаржуваному рішенні зазначено, що загальний термін зупинення строків, встановлених Цивільним кодексом України тривав з 02.04.2020 по 03.06.2025. Враховуючи викладені обставини, суд прийняв рішення про застосування терміну позовної давності до позовних вимог щодо стягнення заборгованості у розмірі 93 588,18 грн за період з 01 січня 2017 року по 01 липня 2020 року включно. Відповідно, оскільки позовні вимоги щодо стягнення суми інфляційних втрат та суми 3% річних є похідними від основних позовних вимог, суд вважав доцільним застосувати термін позовної давності до вимог про стягнення суми інфляційних витрат в частині стягнення суми 9 542,01 грн, нарахованої за період з 01 січня 2017 року до 01 серпня 2020 року та суми 3 % річних в частині суми 4375,40 грн за період з 01 січня 2017 року до 01 серпня 2020 року. В частині стягнення суми основного боргу 304 214,40 грн, позовні вимоги залишені без задоволення з підстав, зазначених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення. Оскільки позовні вимоги в частині стягнення суми інфляційних втрат у розмірі 154 192,10 грн та суми 3 % річних у розмірі 37 257,04 грн, є похідними від суми основного боргу у розмірі 304 214,40 грн, позовні вимоги в цій частині також залишені судом першої інстанції без задоволення. У підсумку зазначено, що за результатами розгляду господарської справи № 908/2994/25, судом прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.
Колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду не погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з виконанням/невиконанням відповідачем як співвласником багатоквартирного будинку обов`язку щодо сплати внесків на утримання та управління багатоквартирним будинком.
Правовідносини сторін у цій справі виникли у зв`язку з функціонуванням об`єднання співвласників багатоквартирного будинку та виконанням обов`язків щодо спільного утримання такого будинку.
Зазначені правовідносини врегульовані нормами Цивільного кодексу України, Законів України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".
Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке здійснюється нею на власний розсуд у межах, визначених законом. Згідно з ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які він реалізує відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України. При цьому власність зобов`язує, а власник повинен дотримуватися моральних засад суспільства. На підставі ст. 322 Цивільного України власник зобов`язаний утримувати належне йому майно, якщо інше не передбачено договором чи законом.
Відповідно до ст. 360 Цивільного кодексу України співвласник, пропорційно своїй частці у спільній частковій власності, зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Згідно з ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України власники квартир і нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками спільного майна на праві спільної сумісної власності. До спільного майна віднесено приміщення загального користування, конструктивні елементи, інженерне обладнання будинку, а також прибудинкову територію та права на земельну ділянку.
Згідно з ч. 1 ст. 385 Цивільного кодексу України України співвласники з метою належного утримання будинку та управління спільним майном можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ), яке є юридичною особою. 
Частиною першою статті 4 Закону України № 417-VIII від 14.05.2015 (із змін. і доп.) "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" (далі Закон №417-VIII) визначено, що власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава.
За змістом частини другої статті 4 цього Закону та статті 1 Закону України №2866-III від 29.11.2001 (із змін. і доп) "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (далі Закон № 2866-III) власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.
Спільне майно багатоквартирного будинку це приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 417-VIII).
У свою чергу, об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку (далі об`єднання) є юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна (ст. 1 Закону № 2866-III).
За змістом статті 4 Закону № 2866-III об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.
Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
Згідно зі статтею 6 Закону № 417-VIII та статтею 14 Закону № 2866-III співвласники мають, серед іншого, такі права: вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників; брати участь в управлінні багатоквартирним будинком особисто або через представника; одержувати інформацію про технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, умови його утримання та експлуатації, витрати на утримання спільного майна багатоквартирного будинку та надходження, отримані від його використання; знайомитися з протоколами зборів співвласників (крім конфіденційної інформації про фізичних осіб), власними листками опитування, зведеною інформацією про результати голосування кожного із співвласників (крім конфіденційної інформації про фізичних осіб), а також за власний рахунок робити з них виписки і копії та отримувати їх копії в електронній формі.
При цьому реалізація (здійснення) співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників. Спори щодо здійснення прав співвласників вирішуються за згодою сторін або в судовому порядку.
За приписами статті 7 Закону № 417-VIII, статті 15 Закону № 2866-III до обов`язків співвласників, зокрема, належить: виконання рішення зборів співвласників (статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень); виконання обов`язків, передбачених статутом об`єднання; кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника; своєчасна і в повному обсязі сплата належних внесків і платежів.
Відповідно до положень частин першої та другої статті 10 Закону № 417-VIII співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.
До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції обґрунтував рішення нормами Закону України «Про житлово комунальні послуги».
У той же час, відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не є предметом регулювання цього Закону правовідносини, що виникають між співвласниками, а також між співвласниками та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку при забезпеченні потреб співвласників шляхом самозабезпечення.
Зазначене положення кореспондується зі статтею 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», відповідно до якої ОСББ забезпечує реалізацію прав співвласників на володіння, користування та розпорядження спільним майном та не є виконавцем житлово-комунальних послуг у розумінні спеціального законодавства.
Отже, внески співвласників на управління та утримання багатоквартирного будинку не є житлово-комунальною послугою, а мають іншу правову природу.
Приписом частини двадцять восьмої статті 10 Закону № 417-VIII установлено, що рішення зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які після прийняття таких рішень набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення.
За змістом статті 10 Закону № 2866-III органами управління об`єднання є загальні збори об`єднання, правління, ревізійна комісія об`єднання.
Вищим органом управління об`єднання є загальні збори.
Загальні збори скликаються та проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів з урахуванням положень цієї статті. Ініціатором загальних зборів є правління об`єднання або ініціативна група, яка складається не менш як з трьох власників квартир або нежитлових приміщень.
Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.
Співвласники мають право знайомитися з рішеннями (протоколами) загальних зборів, затвердженими такими рішеннями документами та робити з них копії. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку.
До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.
Як убачається з матеріалів справи, відповідно до Протоколу № 3 загальними зборами Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Яценко 1» від 16.01.2017, зокрема, затверджено розмір внесків на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території на 2017 рік та вирішено встановити розмір внесків на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території на 2017 рік – для житлових приміщень - 2,38 грн./кв.м., для нежитлових приміщень - 2,38 грн./кв.м.; відповідно до Протоколу №5 загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Яценко 1» від 09.12.2018, зокрема, встановлено розмір внесків на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території на 2019 рік – для житлових приміщень – 4,10 грн./кв.м., для нежитлових приміщень - 2,38 грн./кв.м.; відповідно до Протоколу №12 загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Яценко 1» від 14.03.2020, зокрема, затверджено розмір внесків на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території на 2020 рік: 6,72 грн. за 1 кв.м. та додатково разовий внесок на ремонт під`їзду у сумі 25 000,00 грн., поділена на кількість квартир у під`їзді.
Докази судового оскарження цих рішень загальних зборів відсутні, вказані рішення є обов`язковими до виконання співвласниками цього будинку.
Для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема, вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів (ч. 1 ст. 17 Закону № 2866-III).
Реалізація прав об`єднання, визначених цією статтею, здійснюється його правлінням за дорученням загальних зборів та відповідно до статуту об`єднання (ч. 2 ст. 17 Закону № 2866-III).
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, отримання послуги з управління побутовими відходами, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.
Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи (ч. 6 ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).
Відтак, за змістом Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», відносини між ОСББ та співвласниками багатоквартирного будинку щодо утримання спільного майна не є відносинами між надавачем і споживачем житлово-комунальних послуг, а є відносинами щодо порядку володіння, користування та розпорядження спільним майном. При цьому внески співвласників є формою безпосередньої участі в утриманні спільного майна.
Своєчасна і повна сплата внесків і платежів є одним із обов`язків співвласника багатоквартирного будинку (ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).
За змістом наведених законодавчих норм відповідач як власник нежитлового приміщення загальною площею 754,5 кв.м., є співвласником спільного майна ОСББ «Яценко 1», а тому зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати на рахунок позивача належні внески та платежі.
Строк виконання зобов`язання зі сплати внесків співвласників на управління багатоквартирним будинком вказаними вище рішеннями загальних зборів ОСББ «Яценко 1» не встановлений.
За статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання позивача на відправлення відповідачу поштового повідомлення 27.02.2024 року №6900514963536, як доказу надіслання вимоги про оплату заборгованості у розмірі 603169,13 грн, не є належним та допустимим доказом цієї обставини, оскільки не містить інформації щодо вмісту вкладення (опису вкладення) поштового повідомлення.
Інших доказів звернення позивача у досудовому порядку з вимогою до відповідача щодо сплати внесків, визначених рішеннями загальних зборів ОСББ ОСББ «Яценко 1», матеріали справи не містять.
Утім законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги, а тому кредитор може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову. Наведене відповідає усталеній судовій практиці.
За змістом положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Щодо обґрунтованості заявленої до стягнення з відповідача суми заборгованості за внесками співвласників на управління багатоквартирним будинком колегія суддів звертає увагу, що перевіркою розрахунку заборгованості за період з січня 2017 року по липень 2025 року включно у розмірі 397 802, 58 грн грн апеляційним судом установлено, що він є арифметично правильним.
Твердження апелянта стосовно того, що розрахунок позивача не є достатнім доказом та не підтверджений первинними документами, відхиляється колегією суддів з огляду на наступне.
У спірних правовідносинах обов`язок відповідача зі сплати внесків визначений законодавством, рішеннями загальних зборів ОСББ та Статутом, а розмір внеску є фіксованим, що дозволяє визначити щомісячне нарахування. У зв`язку з цим розрахунок заборгованості, сформований позивачем на підставі площі приміщення та встановленого у відповідні періоди тарифу, є належним способом відображення грошового зобов`язання та його обсягу.
Посилання апелянта на те, що відсутні докази надання послуг, є безпідставними, оскільки розрахунок позивача у сукупності з рішеннями загальних зборів, інформацією щодо площі приміщення та фактом невнесення платежів є належним доказом існування заборгованості. Розмір зобов`язання є визначеним і може бути перевірений судом.
Зі свого боку скаржник доказів відсутності заборгованості або її іншого розміру шляхом подання контррозрахунку чи доказів оплати суду не надав.
Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за несплаченими внесками на утримання багатоквартирного будинку з січня 2017 року по липень 2025 року включно у розмірі 397 802, 58 грн коллегія суддів вважає обґрунтованими.
У той же час, апеляційний суд виснує про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 163 734,11 грн інфляційних втрат та 41 632, 44 грн 3% річних, з огляду на відсутність належних та допустимих доказів, які б свідчили про звернення до відповідача з вимогою про виконання обов`язку з оплати відповідних внесків до звернення позивача із позовом до суду. Так, відповідно до положень ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Щодо застосування до позовних вимог наслідків спливу заявленої відповідачем позовної давності, то колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про одночасну відмову у позові як з підстав їх необґрунтованості, так й у зв`язку із спливом позовної давності.
Так, згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові.
Перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього, а не у зв`язку із спливом позовної давності. Якщо ж встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності.
Такий висновок викладений, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц.
Враховуючи, що апеляційним судом встановлено, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за несплаченими внесками на утримання багатоквартирного будинку за період з січня 2017 року по липень 2025 року включно у розмірі 397 802, 58 грн є правомірними, колегія суддів також враховує, що відповідачем у даній справі заявлено про сплив позовної давності.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 Цивільного кодексу України). Загальний строк позовної давності - три роки, але ст. 258 Цивільного кодексу України визначає випадки скороченої позовної давності або більш тривалої.
Із 02.02.2020 до 30.06.2023 перебіг строку позовної давності (загальний і спеціальний) був зупинений через дію карантинних обмежень (п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України). Зупинка строків стосувалася відносин, визначених у ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України. 
Із 17.03.2022 до 29.01.2024 - зупинено строки на підставі доданого п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, яким на період дії воєнного стану було зупинено перебіг строків позовної давності за ст.ст. 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України. 
З 30.01.2024 року до 03.09.2025 - зупинено перебіг строків давності також із прив`язкою до воєнного стану. Після 04.09.2025 почали діяти строки позовної давності на підставі Закону україни №4434-ІХ "Про внесення змін до розділу "Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності".
Таким чином, вимоги про стягнення заборгованості зі сплати внесків за січень, лютий та березень 2017 року у загальному розмірі 5 387, 13 грн не підлягають задоволенню у зв`язку зі спливом строку позовної давності.
Щодо сплати внесків за квітень 2017 року, з вимогами про сплату яких позивач мав право та можливість звернутись із позовом до відповідача у травні 2017 року, та щодо сплати внесків за наступні місяці, то колегія суддів, з огляду на викладене вище, констатує про відсутність пропуску позовної давності в цій частині у зв`язку із її зупиненням, тому виснує про задоволення позову в розмірі 392 415, 45 грн заборгованості за період квітень 2017 року - липень 2025 року включно.
Таким чином, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження.

6. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право повністю або частково скасувати судове рішення.
Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки суд першої інстанції при вирішенні спору неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, дійшов помилкових висновків щодо правової природи обов`язку зі сплати внесків співвласника на управління та утримання багатоквартирного будинку, застосував наслідки спливу строків позовної давності всупереч положенням чинного законодавства, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Запорізької області у справі №908/2994/25 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог з мотивів, що викладені у даній постанові.

7. Розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд враховує, що за загальним правилом, передбаченим статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову судовий збір покладається на сторони пропорційно сумі задоволених позовних вимог.
За результатом розгляду справи на відповідача покладається судовий збір у сумі 4 708, 99 грн відшкодування витрат позивача зі сплати судового збору за подання позовної заяви, а також в розмірі 7 063,48 грн відшкодування витрат скаржника зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Витрати сторін на професійну правничу допомогу під час ухвалення даної постанови не розподіляються між сторонами, з огляду на заяви сторін про надання апеляційному суду доказів понесення відповідних витрат в порядку частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України протягом п`яти днів після ухвалення відповідного судового рішення.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Яценко 1» на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.12.2026 у справі №908/2994/25 – задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду Запорізької області від 22.12.2026 у справі №908/2994/25 - скасувати.
3. Прийняти нове рішення, яким позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Яценко 1» задовольнити частково з мотивів, викладених у даній постанові.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ост - Вест» (69063, місто Запоріжжя, вулиця Академіка Чабаненка, 34, ЄДРПОУ 31741150) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Яценко 1» (69057, Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Яценка, будинок 1, код ЄДРПОУ 40880070) 392 415,45 грн (триста дев`яносто дві тисячі чотириста п`ятнадцять гривень сорок п`ять копійок) заборгованості зі сплати внесків на управління багатоквартирним будинком за період квітень 2017 року - липень 2025 року, а також 4 708, 99 грн (чотири тисячі сімсот вісім гривень дев`яносто дев`ять копійок) відшкодування витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
4. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ост - Вест» (69063, місто Запоріжжя, вулиця Академіка Чабаненка, 34, ЄДРПОУ 31741150) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Яценко 1» (69057, Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Яценка, будинок 1, код ЄДРПОУ 40880070) 7063,48 грн (сім тисяч шістдесят три гривні сорок вісім копійок) відшкодування витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
5. Видачу наказів доручити Господарському суду Запорізької області.
6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 13.05.2026.

Головуючий суддя Ю.А. Джепа

Судді: Ю.В. Фещенко

О.Ю. Соп`яненко