Справа № 626/487/26
Провадження № 1-кп/626/191/2026 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ    

13 травня 2026 року м. Берестин
Берестинський районний суд Харківської області
в складі: головуючого -судді ОСОБА_1 
за участю прокурора ОСОБА_2 
обвинуваченого ОСОБА_3 
секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Берестинського районноного суду матеріали кримінального провадження № 12026221090000013 по обвинуваченню ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Красноград Харківської області, українця, громадянина України, не працює, освіта базова загальна середня, не одруженого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 19.12.2024 року вироком Красноградського районного суду Харківської області за ч. 4 ст. 185 КК України, до 5 років позбавлення волі відповідно до ст. 75 КК України звільненого відвідбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,- 

ВСТАНОВИВ:

05 січня 2026 року приблизно о 14-й годині 36 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 на узбіччі дороги виявив автомобіль Daewoo Lanos, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", з корисливих мотивів та повторно, через незамкнені двері проник до транспортного засобу. Після цього ОСОБА_3 виявив і викравмережеву занурювальну дискову пилу ТМ "DeWalt" моделі "DES520KT" в кейсі, що коштувала 22531 грн. Своїми діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 збитки на 22531 грн. Викраденим обвинувачений розпорядився на власний розсуд, цивільний позов не заявлений.
Також, у період часу із 20-ї години 12 січня 2026 року до 09-ї години 30 хвилин 13 січня 2026 року, точний час та дата досудовим розслідуванням не встановлені, ОСОБА_3  знаходився на п`ятому поверсі будинку АДРЕСА_3 . Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", з корисливих мотивів та повторно, у тамбурі біля квартири 26 виявив і викрав пластиковий комплектний кейс із набором інструментів ТМ "APRO CrV , , (90Т) (219 шт)" за ціною 6120,12 грн. Своїми діями обвинувачений. заподіяв потерпіломуОСОБА_6  збитки на 6120,12 грн. Викраденим обвинувачений розпорядився на власний розсуд, цивільний позов не заявлений.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 15 січня 2026 року з 15-ї до 17-ї години перебував за адресою: Харківська область, м. Берестин, вул. Вишнева, буд. 92 де виявив припаркований автомобіль Chrysler Grand Voyager, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", з корисливих мотивів та повторно, через незамкнені двері проник до транспортного засобу. Після цього ОСОБА_3 виявив і викравакумуляторну ланцюгову пилку "Karcher" моделі CNS 36-35 у комплекті з акумуляторною батареєю, що коштувала 12135 грн. Своїми діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 збитки на 12135 грн. Викраденим обвинувачений розпорядився на власний розсуд, цивільний позов не заявлений.
У пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_3  у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України визнав повністю. В своїх поясненнях не оспорював факти викладені в обвинувальному акті. Просив суворо його не карати, врахувати, що перебував у тяжкому матеріальному становищі під час вчинення злочинів, розкаявся у скоєному. 
Суд, відповідно до ч.3ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 05 та 15 січня 2026 року умисно, таємно, із корисливих спонукань в умовах воєнного стану, повторно та з проникненням у сховище, а в ніч з 12 на 13 січня 2026 року умисно, таємно, із корисливих спонукань в умовах воєнного стану та повторно, скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), ці дії необхідно кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України.
При обранні виду та розміру покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення. Відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ч.4 ст. 185 КК України є тяжким.
Враховуються дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_3  був раніше засудженим, на диспансерному обліку у лікарів психіатра і нарколога на теперішній час не перебуває, щиро розкаюється у скоєному.
Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Обставинами, які пом"якшують покарання, згідно зі ст.66 КК України, суд вважає те, що обвинувачений розкаявся у вчиненому, критично ставиться до своєї протиправної поведінки. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. Зазначена в обвинувальному акті як обтяжуюча обставина - рецидив злочину - не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки згідно з п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року №7 "Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки", якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 07 червня 2018 року у справі № 203/921/16-к(провадження № 51-3129км18).
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги вказані обставини в сукупності зі ставленням ОСОБА_3 до вчиненого, суд приходить до висновку про призначення останньому основного покарання в межах санкцій ч.4 ст.185 КК України в мінімальному розмірі. Таке покарання, на переконання суду, необхідне для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. 
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно з ч. 3ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст.ст.71,72 КК України, тобто за сукупністю вироків.
Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24.10.2003, виходячи зі змісту ч. 3 ст.78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Верховним Судом сформована стала практика про те, що у випадку вчинення особою кримінального правопорушення під час іспитового строку, покарання, від якого вона була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Тобто звільнення від покарання з випробуванням не вважається невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового кримінального правопорушення під час іспитового строку (аналогічний висновок міститься у постанові Верхового Суду від 15.07.2025 у справі № 462/7107/24 (провадження № 51-426км25)).
З огляду на вказане, судом враховується, що нові злочини ОСОБА_3 вчинив не відбувши покарання, призначене вироком Красноградського районного суду Харківської області від 19.12.2024, яким обвинуваченого було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільненого з випробуванням, з встановленням іспитового строку 2 роки.
Отже, оскільки ОСОБА_3  вчинив злочини в період іспитового строку, призначеного вироком Красноградського районного суду Харківської області від 19.12.2024, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3  покарання за сукупністю вироків визначити остаточне покарання та до покарання за цим вироком частково приєднує невідбуте покарання за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 19.12.2024.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Питання про речові докази та документи суд вирішить відповідно до ст.100 КПК України. Вартість витрат на залучення експертів суд рахує вірним стягнути із обвинуваченого відповідно до ст.124 КПК України. Початок строку відбування покарання суд вважає правильним рахувати з моменту затримання ОСОБА_3 .
Керуючись ст. ст.381-382, ст. ст.368-371,373-374,376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
Призначити обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Красноградського районного суду Харківської області від 19 грудня 2024 року - 1 місяць позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком законної сили. Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вартість витрат на залучення експертів для проведення експертиз в сумі 7576,9 грн. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Берестинського районного суду Харківської області від 20.01.2026 року у кримінальному провадженні № №12026221090000013 від 05.01.2026. Речові докази вважати повернутими власникам.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Берестинський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копії вироку надати учасникам провадження: присутнім - вручити в суді, відсутнім - надіслати поштою.

Суддя