Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/4749/24 
номер провадження 2/695/204/26

04 лютого 2026 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Степченка М.Ю.
за участю секретаря с/з Бабенко К.Д.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Золотоноша в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «ФК «Пінг-понг» звернулося в Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.03.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №10012648 на умовах строковості, зворотності, платності. Договір було підписано електронним підписом позичальника, який було відтворено шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора , який було направлено електронним повідомленням відповідачу.
Відповідно до умов договору ТОВ «Мілоан» надало відповідачці кредит у сумі 8000,00 грн., який було перераховано на картковий рахунок.
ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі. Однак відповідачка зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала.
23.06.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір про відступлення прав вимоги № 03Т, відповідно до умов якого ТОВ «Діджи Фінанс» отримало право грошової вимоги за кредитними договорами до боржників ТОВ «Мілоан», у тому числі й до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №10012648 від 08.03.2021.
У подальшому, 24.01.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-понг» укладено Договір факторингу № 1/15, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» отримало право грошової вимоги за кредитними договорами до боржників, в тому числі й до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №100012648 від 08.03.2021.
Згідно додатку до Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» становить 39200,00 грн., із яких :- заборгованість за тілом кредиту – 8000,00 грн.;- заборгованість за відсотками – 31200,00 грн.;- заборгованість за комісією - 0 грн.,- заборгованість за пенею - 0 грн.
Позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги, а також досудову вимогу про сплату заборгованості. Незважаючи на це позичальник не виконав свого обов`язку та не повернув кредит.
З огляду на викладене позивач просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за Кредитним договором №100012648 від 08.03.2021 в сумі 39200,00 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 6000,00 грн. та 2422,40 грн. витрат на сплату судового збору.
Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Від представника відповідачки - адвоката Сизька Д.Б. на адресу суду надійшов відзив, в якому він зазначає, що відповідачка позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні повністю. У відзиві посилається на те, що позивачем загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та в строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору, оскільки обставини щодо розміру заборгованості за нарахованими відсотками явно є необгрунтованими.
Також зазначив, що враховуючи інформацію, доведену до відома споживача, вказану в паспорті споживчого кредиту і зафіксовану сторонами в Договорі, слід дійти висновку, що строк кредитування згідно Договору № 100012648 становить 30 днів. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Позивачем жодним чином не доведено та не додано ніяких документів, які б могли підтвердити, що саме Відповідачка уклала Договір № 100012648 та те, що вказаний у договорі номер телефону дійсно належить Відповідачу. Вказаний номер телефону ніяким чином не пов`язаний із Відповідачем, та взагалі їй невідомий.
Наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості є лише внутрішнім документом фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
17.07.2025 на адресу суду було скеровано заяву про зміну назви позивача, в якій зазначено, що відповідно до Наказу №70-к від 01.07.2025 на виконання Рішення єдиного учасника ТОВ «ФК «ПІНГ ПОНГ»№1778 від 01.07.2025 перейменовано з 01.07.2025 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПІНГ ПОНГ» на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СОЛВЕНТІС». Позивач просив врахувати факт зміни назви позивача.
У судове засідання представник позивача не прибув, але в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачка та її представник адвокат Сизько Д.Б. у судове засідання не з`явилися, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку.
Відповідно до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом установлено, що 08.03.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 100012648.
Зазначений договір було укладено у вигляді електронного документу шляхом підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до умов Договору про споживчий кредит ТОВ «Мілоан» надало відповідачеві на умовах строковості, платності та поворотності кредит на споживчі цілі в сумі 8000,00 грн. строком на 30 днів (п.п. 1.2., 1.3 Договору).
Відповідно до п. 1.4. зазначеного Договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користуванням кредитом (дата платежу) 07.04.2021.
Згідно п. п. 1.5.2., п. 1.6. вказаного Договору, проценти за користування кредитом: 7200,00 грн., які нараховуються за ставкою 3,0 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова процентна ставка за користування кредитом 5,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; тип процентної ставки фіксована.
Пунктом 2.3 Договору передбачені умови пролонгації та збільшення строку кредитування.
Крім цього, суду було надано графік платежів за договором про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту, із якими був ознайомлений відповідач.
Згідно з п. 2.1. вказаного Договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.
Відповідно до платіжного доручення №25853258 від 08.03.2021 ТОВ «Мілоан» перерахувало відповідачу кошти в сумі 8000,00 грн.
Тобто, свої зобов`язання за договором товариство виконало в повному обсязі.
Натомість відповідач свої зобов`язання щодо повернення коштів належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість за договором.
Із наявної в матеріалах справи відомості ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення вбачається, що заборгованість за кредитним договором складає 39200,00 грн., із яких :- заборгованість за тілом кредиту – 8000,00 грн.;- заборгованість за відсотками – 31200,00 грн.
23.06.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір про відступлення прав вимоги № 03Т, відповідно до умов якого ТОВ «Діджи Фінанс» отримало право грошової вимоги за кредитними договорами до боржників ТОВ «Мілоан», у тому числі й до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №100012648 від 08.03.2021.
У подальшому, 24.01.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-понг» укладено Договір факторингу № 1/15, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» отримало право грошової вимоги за кредитними договорами до боржників, в тому числі й до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №100012648 від 08.03.2021. Копія договору та витяг з додатку до договору міститься в матеріалах справи.
Згідно додатку до Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» становить 39200,00 грн., із яких : - заборгованість за тілом кредиту – 8000, 00 грн.; - заборгованість за відсотками – 31200,00 грн.;- заборгованість за комісією – 0 грн.,- заборгованість за пенею - 0 грн. Копія договору та витяг з додатку до договору міститься в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Тобто до нового кредитора переходять усі права, які належали первісному кредиторові у зобов`язанні, якщо інше не встановлено договором або законом.
Обставини справи свідчать про те, що позивач довів належними та достатніми доказами, що ТОВ «ФК «Пінг-Понг» набуло право вимоги до відповідача.
Стороною відповідача не було спростовано законність нарахування позивачем заборгованості та відсотків за користування кредитними коштами. Контррозрахунок стороною відповідача також надано не було.
Існування заборгованості за тілом кредиту доведено матеріалами справи. 
Суд уважає, що відсотки були розраховані первісним кредитором вірно, з урахуванням умов договору. 
Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач взятих на себе зобов`язань у строки, передбачені вищевказаним договором, належним чином не виконав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Пінг-Понг» підлягають задоволенню в повному обсязі.
17.07.2025 на адресу суду було скеровано заяву про зміну назви позивача, в якій зазначено, що відповідно до Наказу №70-к від 01.07.2025 на виконання Рішення єдиного учасника ТОВ «ФК «ПІНГ ПОНГ№1778 від 01.07.2025 перейменовано з 01.07.2025 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПІНГ ПОНГ» на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СОЛВЕНТІС». 
З урахуванням вище викладеного є підстави вважати вірною назву позивача ТОВ «СОЛВЕНТІС».
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Щодо витрат на правову допомогу в розмірі 6 000,00 грн., про стягнення яких заявлено позивачем, суд зазначає наступне.
Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.
Частиною 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц.
Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. підтверджуються договором про надання правничої допомоги № 43657029 від 01.11.2024; актом прийому-передачі наданих послуг від 11.11.2024 р. із детальним описом робіт на суму 6000,00 грн.
Враховуючи незначну складність справи, досліджені докази, що надані на підтвердження понесених позивачем витрат на оплату правової допомоги, вимоги чинного процесуального законодавства щодо справедливого вирішення спорів та дотримання принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд дійшов висновку про необґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, що належать розподілу між сторонами та про наявність підстав для зменшення розміру витрат на оплату правової допомоги.
З урахуванням вище викладеного, суд вважає, що до стягнення підлягають витрати на правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн., що є справедливим, розумним, пропорційним та обґрунтованим її розміром.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, в зв`язку з задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №100012684 від 08.03.2021, що становить 39200,00 грн.(тридцять дев`ять тисяч двісті гривень).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» судовий збір у сумі 2422,40 грн. та 4000,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М. Ю. Степченко

Повний текст рішення виготовлений 09 лютого 2026 року.