ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" травня 2026 р. справа № 344/3069/26
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кафарського В.В.,
за участю секретаря судового засідання Вакун В. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов,
В С Т А Н О В И В:
До Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, через систему «Електронний суд», надійшла позовна ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач), в інтересах якого діє представник адвокат Башуцький Ігор Ярославович, до Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі – відповідач), в якому останній просить визнати протиправними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.05.2024 (ВП №74965581) та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04.11.2025 (ВП №74965581).
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є працівником Товариства з обмеженою відповідальністю «П-ТРАНС», яким 04.02.2026 із заробітної плати позивача було утримано та перераховано на користь Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано- Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України грошові кошти у сумі 2 310,00 грн. Після звернення представника позивача до відповідача, йому надали копію постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.03.2024 у справі №344/1878/24, яка є виконавчим документом, а також копії спірних постанов про відкриття виконавчого провадження від 09.05.2024 у ВП №74965581 та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04.11.2025 у ВП №74965581. Позивач вважає такі постанови протиправними та такими, що порушують його права і законні інтереси, з огляду на те, що постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.03.2024 у справі №344/1878/24 винесена щодо фізичної особи ОСОБА_1 . При цьому, реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника у виконавчому документі відсутній, що унеможливлює безпомилкову ідентифікацію такої особи. На думку представника позивача, у межах виконавчого провадження ВП №74965581 фактично фігурують дві різні фізичні особи із схожими прізвищами, а саме: ОСОБА_1 (без РНОКПП), зазначений у виконавчому документі, а також ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . На думку представника позивача, різне написання прізвища, а саме наявність м`якого знаку у прізвищі позивача має істотне юридичне значення з огляду на положення статті 28 ЦК України. Вважає, що державний виконавець без будь-якого процесуального рішення суду (про виправлення описки, заміну сторони виконавчого провадження тощо) самостійно ототожнив різних осіб, фактично підмінивши боржника у виконавчому документі, чим вийшов за межі наданих йому законом повноважень. А тому, внаслідок зазначених протиправних дій було безпідставно звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 , чим порушено його майнові права та законні інтереси.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.02.2026 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України передано на розгляд до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.04.2026 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 27-29).
У зв`язку із усуненням недоліків позовної заяви, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.04.2026 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням положень статті 287 КАС України – з особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, та призначено судове засідання на 19.05.2026 о 10:00 год (а.с. 40-41).
07.05.2026 відповідачем через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, в якому викладено заперечення проти заявлених позовних вимог. Зазначено, що постанова №344/1878/24 від 05.03.2024 Івано-Франківського міського суду про стягнення з ОСОБА_1 170 000,00 грн штрафу в дохід держави відповідає вимогам виконавчого документа, передбачених ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстави для повернення виконавчого документа без виконання у державного виконавця були відсутні, у зв`язку із чим 09.05.2024 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам виконавчого провадження. Крім того, наголошено, що у заяві державної митної служби щодо примусового виконання судового рішення зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника – НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 . РНОКПП є унікальним персональним ідентифікатором фізичної особи, що виключає можливість помилкової ідентифікації. З огляду на вказане, представник відповідача вважає, що навіть у випадку невеликої розбіжності, така розбіжність є виключно технічною опискою та не впливає на законність прийнятих постанов. Відповідачем зазначено, що Городенківський відділ ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України не вчинив протиправних дій чи бездіяльність для нанесення шкоди, позивач не довів про реальні збитки, а причинено-наслідковий зв`язок не встановлений, бо навіть гіпотетична затримка у виконанні не спричинила документальних підтверджених втрат. З огляду на вказане, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову (а.с. 49-53).
12.05.2026 представник подав суду відповідь на відзив, у якій наполягає на задоволенні позовних вимог з аналогічних підстав, зазначених у позові. Також представник позивача просив розглянути справу у відсутності позивача та його представника (а.с. 58-59). 
18.05.2026 судом зареєстровано заперечення на відповідь на відзив, які направлено відповідачем через систему «Електронний суд». Відповідачем зазначено на безпідставності доводів представника позивача у відповіді на відзив а наголошено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «П-ТРАНС», де працевлаштований позивач, не здійснювало б відрахування із заробітної плати, якщо б РНОКПП боржника ( НОМЕР_1 ) не належав позивачу (а.с. 80-81).
Суд зазначає, що частиною 1 статті 205 КАС України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Таким чином, у судове засідання, призначене на 19.05.2026, учасники прави не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, проте така неявка не є перешкодою для розгляду справи. 
Отже, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи та їх представників.
Відповідно до частини 4 статті 287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом двадцяти днів після відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши аргументи і доводи учасників справи, зазначені у заявах по суті, а також дослідивши і оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
09.05.2024 на виконання до Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшла постанова №344/1878/24 від 05.03.2024, видана Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області про стягнення штрафу в розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) грн по адміністративній справі про порушення митних правил №0002/20600/24, порушеної у відношенні до гр. ОСОБА_1 (а.с. 66-67). 
Вказана постанова, яка є виконавчим документом, надійшла до відповідача разом із заявою від 26.04.2024 вих. №7.21-3/20-02/8-19/1505, у якій зазначено відомі реквізити боржника, а саме: дату та рік народження ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), місце народження (м. Снятин Коломийського р-ну), місце проживання ( АДРЕСА_1 ), відомості про закордонний паспорт ( НОМЕР_2 ), ідентифікаційний код ( НОМЕР_1 ) (а.с. 65).
В цей же день, 09.05.2024 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №74965581 (а.с. 71).
Також 09.05.2024 державним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій (а.с. 72-73), про стягнення з боржника виконавчого збору (а.с. 74) та про арешт коштів боржника (а.с. 75-76).
Водночас, у межах виконавчого провадження №74965581 державним виконавцем 04.11.2025 винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, керуючись ст. 68, 69, 70 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 77-78).
Позивач, не погоджуючись із спірними постановами про відкриття виконавчого провадження №74965581 та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, звернулася через свого представника до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі – Закон №1404-VІІІ), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом пункту 2 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.
Статтею 4 Закону №1404-VІІІ визначені вимоги до виконавчого документа, зокрема, у виконавчому документі зазначаються:
1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;
2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;
4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);
реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);
5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;
6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);
7) строк пред`явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші відомості (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі, місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, реквізити електронних гаманців боржника, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VІІІ, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VІІІ, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (ч. 3 ст. 26 Закону №1404-VІІІ).
Відповідно до частини 5 статті 26 Закону №1404-VІІІ, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Отже, суд вважає, що що відсутність у виконавчому листі реєстраційного номера облікової картки платника податків боржника не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, якщо такі відомості зазначені стягувачем у заяві про примусове виконання рішення.
Судом встановлено, що постанова №344/1878/24 від 05.03.2024 Івано-Франківського міського суду про стягнення з ОСОБА_1 170 000,00 грн штрафу в дохід держави, яка надійшла до відповідача разом із заявою від 26.04.2024 вх. №7.21-3/20-02/8-19/1505, у якій зазначено відомі реквізити боржника, відповідає вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».
При цьому, суд бере до уваги, що у заяві від 26.04.2024 вих. №7.21-3/20-02/8-19/1505 стягувачем (Івано-Франківською митницею Державної митної служби України) вказані усі необхідні дані для ідентифікації боржника, зокрема, зазначено дату та рік народження ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), місце народження (м. Снятин Коломийського р-ну), місце проживання ( АДРЕСА_1 ), відомості про закордонний паспорт ( НОМЕР_2 ), ідентифікаційний код ( НОМЕР_1 ) (а.с. 65).
Таким чином, маючи відомості, в тому числі щодо РНОКПП боржника та відомості закордонного паспорта, державний виконавець при надходженні належного і такого що набрав чинності виконавчого документа, у відповідності до вимог Закону України, відкрив виконавче провадження №74965581.
Так, представник позивача вірно зазначив, що у постанові про відкриття виконавчого провадження та постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржником зазначено фізичну особу ОСОБА_1 , із вказівкою реєстраційного номера облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , тобто позивачу у даній справі.
При цьому, суд погоджується із відповідачем, що РНОКПП є унікальним персональним ідентифікатором фізичної особи, що виключає можливість помилкової ідентифікації. Тобто, навіть у випадку незначної розбіжності, така розбіжність є виключно технічною опискою та не впливає на законність прийнятих державним виконавцем постанов. Так, судом встановлено, що внаслідок описки в даному випадку боржника було вірно ідентифіковано.
Більше того, представником позивача не надано доказів, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження №74965581, є скасованим чи нечинним.
Щодо стягнення звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, застосованого на підставі постанови про від 04.11.2025, то суд зазначає таке.
На підставі пункту 2 частини першої статті 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.
Згідно із пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Як визначено частинами першою та другою статті 48 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Відповідно до частини шостої статті 48 Закону №1404-VIII, стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Згідно із частиною третьою статті 52 Закону №1404-VIII, не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Не підлягають арешту кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.
Відповідно до статті 56 Закону №1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.
Частинам 1-3 статті 68 Закону №1404-VІІІ визначені умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника – за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
За приписами абзаців четвертого, п`ятого частини другої статті 70 Закону №1404-VIII, з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ й організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати у встановлених законом випадках; за іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. 
Як уже встановлено судом вище, спірною постановою від 09.05.2024 у ВП №74965581 відкрито виконавче провадження щодо стягнення з позивача на підставі постанови №344/1878/24 від 05.03.2024, виданої Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області, штрафу в розмірі 170 000,00 грн по адміністративній справі про порушення митних правил №0002/20600/24.
При цьому, статтями 10, 68, 70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено право державного виконавця здійснювати заходи, спрямовані для реального виконання виконавчого документа, а саме передбачено можливість звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.
Судом з`ясовано, що державним виконавцем в ході виконавчого провадження №74965581 встановлено, що боржник працевлаштований і отримує дохід у ТОВ «П-Транс», що підтверджено представником позивача у позові. 
У зв`язку із цим, суд констатує, що державним виконавцем у відповідності до вимог статей 10, 68, 70 Закону №1404-VІІІ та у межах наданих повноважень, законно та правомірно винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 77-78).
Так, як уже встановлено, відповідачем вірно ідентифіковано боржника по РНОКПП, тобто стягнення коштів здійснюється з належного боржника. а тому спірна постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника є такою, що винесена правомірно, а тому підстави для її скасування відсутні. 
У зв`язку з вище викладеним, суд дійшов висновку, що державний виконавець при винесенні спірних постанов (про відкриття ВП №74965581 від 09.05.2024 та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04.11.2025), діяв в межах та з дотриманням норм Закону №1404-VІІІ.
Решта доводів на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Приписами частини 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд вважає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв у межах повноважень, передбачених Конституцією та Законами України, що відповідає критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України. Натомість, позивачем не доведено та не підтверджено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у зв`язку із чим позовні вимоги не підлягають до задоволення.
Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України судом не вирішується.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 262, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Городенківського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 34960967, вул. Шевченка, 69, м. Городенка, Коломийський район, Івано-Франківська обл., 78100) про визнання протиправними та скасування постанов – відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 287, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду у справах, визначених статтею 287 КАС України, подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Представнику позивача та відповідачу рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ “Мої справи”.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя  /підпис/  Кафарський В.В. 

Рішення складене в повному обсязі 22 травня 2026 р.