ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/19534/25	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Кругового О.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 р. (суддя Бондар М.В) в адміністративній справі №160/19534/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №056650009187 від 12 травня 2025 р. про відмову йому у проведенні перерахунку та виплаті пенсії за поданою заявою від 05 червня 2025 р.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути його заяву про проведення перерахунку пенсії з 01 березня 2025 р. (індексації) та виплати з 01 березня 2025 р. пенсії у розмірі 29 546,27 грн. (80% від 36 932,84 грн.), без обмеження її максимальним розміром, із врахуванням фактично виплачених сум, до змін у законодавстві, передбачаючих збільшення виплат.
В обґрунтування позовних вимог вказав, що отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, розмір якої протиправно обмежено йому відповідачем максимальним.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позов ОСОБА_1 задоволено. 
У поданій апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове 
рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом не надано належної оцінки тому, що чинна редакція частини 3 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» чітко передбачає, що максимальний розмір пенсії, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Станом на 01 січня 2025 р. такий максимальний розмір становить 23 610,00 грн. 
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі.
ОСОБА_1 отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 у відповідності до вимог Закону №1058-IV. Розмір пенсії ОСОБА_1 з надбавками складає 29 546,27 грн., втім пенсія виплачується йому в межах максимального розміру – 23 610,00 грн. 05 червня 2025 р. позивач звернувся із заявою про здійснення перерахунку пенсії, без обмеження максимальним розміром. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №056650009187 від 12 травня 2025 р. у перерахунку пенсії відмовлено із посиланням на приписи частини 3 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його до суду. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що стаття 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону №107-VI від 28 грудня 2007 р. визнана неконституційною згідно Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 р. Також суд вказав, що обмеження, передбачені вказаною статтею в редакції Законів № 3668-VI від 08 липня 2011 р., №911-VIII від 24 грудня 2015 р., №1774-VIII від 06 грудня 2016 р. діяли лише до 31 грудня 2017 р.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка рішення здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
Стаття 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції Закону № 107-VI від 28 грудня 2007 р. передбачала, що частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних 
розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів. 
Редакція вказаної статті визнана неконституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22 травня 2008р. 
Частиною 3 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції Закону № 3668-VI від 08 липня 2011 р. передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. 
Законом № 911-VIII від 24 грудня 2015 р. частину 3 статті 27 доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн."; 
Законом № 1774-VIII від 06 грудня 2016 р. визначено у частині 3 статті 27 слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінити словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року";
Абзацом 2 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положення» Закону №3668-VI визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Слід звернути увагу, що Рішенням Конституційного Суду України від 12 жовтня 2022р. №7-р(ІІ)/2022 було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) приписи Закону №3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". 
Водночас, приписи Закону №3668-VI, які поширюють свою дію на Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема, частину 3 статті 27, є чинними та неконституційними не визнавалися.
Помилковими є висновки суду першої інстанції про те, що обмеження розміру пенсії діяли лише до 31 грудня 2017 р., враховуючи приписи частини 3 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Законів №911-VIII від 24 грудня 2015 р. та №1774-VIII від 06 грудня 2016 р. Вказані Закони встановлювали у відповідні періоди, що сума пенсії не може перевищувати 10 740,00 грн. Водночас, в подальшому свою дію продовжили приписи частини 3 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції Закону № 3668-VI щодо обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Законом України «Про Державний Бюджет України на 2025 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01 січня 2025 р. - 2 361,00 грн.
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що ОСОБА_1 з 2024 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", розмір якої, починаючи з 01 березня 2025 р. становить 29 546,27 грн. 
Отже, обмеження позивачу з 01 березня 2025 р. виплати нарахованої пенсії в розмірі 29 546,27 грн. максимальним розміром 23 610,00 грн. здійснено відповідачем у відповідності чинних законів.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги відповідача, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області - задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025р. в адміністративній справі №160/19534/25 - скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 29 квітня 2026 р. і касаційному оскарженню не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя Н.І. Малиш 

суддя О.О. Круговий