ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року
м. Київ
справа № П/800/376/13
провадження № 11-474зва25
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючогоПогрібного С. О.,
судді-доповідача Кривенди О. В.,
суддів Банаська О. О., Білоконь О. В., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Губської О. А., Ємця А. А., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Мазура М. В., Мартинюк Н. М., Пількова К. М., Стефанів Н. С., Стрелець Т. Г., Ступак О. В., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю.,
за участю:
секретаря судового засідання Біляр Л. В.,
представників позивача - адвокатів Кравця Р. Ю., Мартиненко А. В.,
представника відповідача - Осядлої М. В.,
розглянула в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кравець Ростислав Юрійович, про перегляд за виключними обставинами постанови Вищого адміністративного суду України від 28 серпня 2013 року в адміністративній справі № П/800/376/13 за його та ОСОБА_2 позовом до Верховної Ради України про визнання незаконною та скасування Постанови Верховної Ради України від 23 травня 2013 року № 311-VІІ «Про звільнення суддів»та 
ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст позовних вимог
1. У червні 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до Вищого адміністративного суду України (далі - ВАСУ) як суду першої інстанції позов до Верховної Ради України (далі - ВРУ, Рада, парламент), у якому просили визнати незаконною та скасувати Постанову ВРУ від 23 травня 2013 року № 311-VІІ «Про звільнення суддів» (далі - Постанова № 311-VІІ), якою вони були звільнені з посад суддів за порушення присяги судді відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України (у редакції, чинній до 30 вересня 2016 року).
2. На обґрунтування позову, зокрема ОСОБА_1 , посилався на те, що він був присутній на засіданні ВРУ, на якому вирішувалося питання його звільнення з посади судді. 
3. Проте, як зазначав далі позивач, він був позбавлений можливості виступити на засіданні парламенту, надати пояснення та навести аргументи на свій захист, що призвело, на його думку, до ухвалення Радою протиправного рішення щодо нього. 
4. Ненадання можливості вплинути на результат голосування, йшлося далі в позовній заяві, призвело до порушення права на справедливий розгляд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS № 005, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (далі - Конвенція). 
Фактичні обставини справи та короткий зміст рішень судів 
5. ВАСУ, зокрема, установив, що Указом Президента України від 14 грудня 2005 року № 1764/2005 «Про призначення суддів» ОСОБА_1 був призначений строком на п`ять років на посаду судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
6. Постановою ВРУ від 13 січня 2011 року № 2934-VІ «Про обрання суддів» ОСОБА_1 був обраний суддею Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області безстроково.
7. Постановою ВРУ від 23 травня 2013 року № 311-VІІ ОСОБА_1 звільнений з посади судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у зв`язку з порушенням присяги судді.
8. Підставою прийняття цього акта Ради стало рішення Вищої ради юстиції (далі - ВРЮ) від 16 жовтня 2012 року № 1158/0/15-12 про внесення подання «Про звільнення суддів з посад», зокрема судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 (далі - рішення ВРЮ № 1158/0/15-12).
9. 15 листопада 2012 року ОСОБА_1 звернувся до ВАСУ з позовом до ВРЮ про визнання незаконним та скасування рішення ВРЮ № 1158/0/15-12 у частині внесення подання до ВРУ про його звільнення з посади судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за порушення присяги, визнання незаконним та скасування подання ВРЮ № 67/0/12-12 від 18 жовтня 2012 року про звільнення його ( ОСОБА_1 ) з посади судді зазначеного суду за порушення присяги.
10. ВАСУ постановою від 28 лютого 2013 року у справі № П/9991/1182/12 відмовив у задоволенні зазначеного вище позову.
11. У справі, що розглядається, ВАСУ постановою від 28 серпня 2013 року відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову до ВРУ про визнання незаконною та скасування Постанови № 311-VІІ.
12. У цьому рішенні ВАСУ, зокрема, зазначив, що ВРЮ за результатами проведеної перевірки встановила несумлінне ставлення судді ОСОБА_1 до виконання своїх обов`язків. Він необ`єктивно й упереджено розглянув кримінальну справу, що призвело до порушення норм матеріального і процесуального права. Внаслідок неправильної оцінки доказів і призначення м`якого покарання засудженим удалося уникнути відповідальності за скоєні злочини. Рішення суду, до складу якого входив ОСОБА_1 , мало негативні наслідки: воно викликало обурення громадськості, оскільки кримінальна справа широко обговорювалась у засобах масової інформації. На думку суду, дії ОСОБА_1 при здійсненні правосуддя давали ВРЮ обґрунтовані підстави вважати, що він порушив присягу судді.
13. Крім того, ВАСУ дійшов висновку, що Рада дотрималась процедури розгляду питання про звільнення судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 з посади судді за порушення присяги судді відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України.
14.  ОСОБА_3 подав до Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) заяву проти України, в якій скаржився: за пунктом 1 статті 6 Конвенції - на те, що порядок звільнення був несумісним з принципами незалежного та безстороннього суду, а подальший перегляд справи судом був недостатнім для виправлення цих недоліків; за статтею 8 Конвенції - на те, що приватне життя зазнало суттєвої шкоди внаслідок звільнення за «порушення присяги».
Короткий зміст рішення ЄСПЛ
15. 27 листопада 2025 року Суд ухвалив остаточне рішення у справі «Козак та інші проти України»(Kozak andothers v. Ukraine), зокрема, за заявою ОСОБА_1 № 54738/13, яким постановив, що Україна порушила стосовно позивача: пункт 1 статті 6 Конвенції у зв`язку з недотриманням принципу незалежного та безстороннього суду, а також недостатністю подальшого перегляду справи судом; статтю 8 Конвенції, якою кожному гарантується право на повагу до приватного і сімейного життя.
16. ЄСПЛ зауважив, що він уже встановлював у рішеннях у справах «Олександр Волков проти України» (Olekcandr Volkovv. Ukraine), пункти 109-131, та «Куликов та інші проти України» (Kulykovand Othersv. Ukraine), пункти 135 і 136, що на момент подій порядок звільнення суддів за «порушення присяги» характеризувався низкою системних і загальних недоліків, які порушували принципи незалежності та безсторонності, а подальший перегляд справи судом не усував цих недоліків. Суд вважає, що ці недоліки однаково застосовні й до розглянутих заяв. Отже, було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції у зв`язку з недотриманням принципу незалежного та безстороннього суду та недостатністю подальшого перегляду справи судом.
17. Суд також зауважив, що раніше в згаданих рішеннях у справах «Олександр Волков проти України» (Olekcandr Volkov v. Ukraine), пункти 166 і 167 та 173-185, та «Куликов та інші проти України» (Kulykov and Others v. Ukraine), пункт 138, він установлював, що звільнення заявників з посад судді за «порушення присяги» становило втручання в їхнє приватне життя і «таке втручання не відповідало вимогам «якості закону», а тому не було законним для цілей статті 8 Конвенції. Суд постановив, що ці висновки цілком стосуються розглянутих заяв, оскільки на той момент не існувало жодних керівних принципів чи практики, які б установлювали послідовне обмежувальне тлумачення поняття «порушення присяги». 
18. ЄСПЛ постановив, що упродовж трьох місяців держава-відповідач повинна сплатити, зокрема, ОСОБА_1 5 000 євро в якості відшкодування моральної шкоди та додатково суму будь-якого податку, що може нараховуватися заявнику. 
19.  Крім того, Суд присудив ОСОБА_1 2 000 євро в якості компенсації витрат на правову допомогу, понесених під час провадження у Суді, та додатково суму будь-якого податку, що може нараховуватися заявнику. 
Короткий зміст та обґрунтування наведених у заяві вимог
20. 22 грудня 2025 року до Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата) надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кравець Р. Ю., про перегляд постанови ВАСУ від 28 серпня 2013 року на підставі пункту 3 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.
21. Обґрунтовуючи підставу для перегляду судового рішення за виключними обставинами, заявник послався на рішення ЄСПЛ у справі «Козак та інші проти України» (Kozak and othersv. Ukraine) (заява № 54738/13 та 2 інші заяви).
22.  ОСОБА_1 зазначає у заяві, що ЄСПЛ констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та наголосив на тому, що провадження у ВРЮ характеризувалось великою кількістю системних і загальних недоліків, які поставили під сумнів принцип незалежності та неупередженості. ВАСУ не здійснив достатнього перегляду справи за його ( ОСОБА_1 ) позовом з причин неналежного дослідження доводів про невідповідність провадження у ВРЮ критерію безсторонності, формально підійшов до дослідження законності та обґрунтованості рішення ВРЮ та ВРУ, а відтак при розгляді справи суд не забезпечив процесуальної справедливості.
23.  Заявник посилається на те, що мотивом внесення подання про звільнення з посади були нібито його протиправні дії під час розгляду кримінальної справи. Проте ВРЮ під час розгляду питання про внесення подання до ВРУ про звільнення його з посади судді за порушення присяги перейняла на себе непритаманні їй функції, оцінивши вирок Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області на предмет його відповідності закону.
24.  Стосовно констатації Судом порушення статті 8 Конвенції, то ЄСПЛ, мовить далі заявник, зазначив, що він раніше встановив у справах «Олександр Волков проти України» та «Куликов та інші проти України», що звільнення заявників з посад суддів за «порушення присяги» становило втручання в їхнє приватне життя і не було законним. Суд вважає, що ці висновки є повністю релевантними для розглянутих заяв, враховуючи, що на момент розгляду справи не існувало жодних керівних принципів або практики, які б установлювали послідовне та обмежувальне тлумачення поняття «порушення присяги».
25. Заявник також зазначає, що, враховуючи рішення «Олександр Волков проти України», розгляд ВРУ подання ВРЮ про його ( ОСОБА_1 ) звільнення з посади судді радше мав формальний, аніж сутнісний характер, оскільки ВРУ повністю довірилася рішенню ВРЮ, не перевіряла його на предмет законності та обґрунтованості, не оцінила правильності встановлення факту ймовірного вчинення суддею ( ОСОБА_1 ) порушення присяги.
26. У пунктах 168-185 рішення «Олександр Волков проти України» ЄСПЛ звернув увагу на те, що положення законодавства, котре передбачало таку підставу для внесення до ВРУ подання про звільнення судді з посади за порушення присяги судді, не відповідало вимогам «якості закону» через своє абстрактне формулювання, жодним положенням законодавства, чинного на момент прийняття спірного рішення, не було визначено, що саме необхідно вважати порушенням суддею присяги.
27.  ОСОБА_1 підкреслює, що, незважаючи на формальність парламентського контролю за правильністю рішень ВРЮ щодо внесення подання про звільнення судді з посади, подальше провадження у ВАСУ при оскарженні заявником Постанови ВРУ так само не відповідало вимогам повноти, незалежності, безсторонності, оскільки постанова ВАСУ від 28 серпня 2013 року у цій справі зводиться до суперечливих висновків у частині рішення ВРЮ, тоді як суд узагалі не дослідив правомірності та обґрунтованості Постанови ВРУ.
28. Ідеться в заяві і про те, що Верховний Суд вже розглядав цю справу щодо ОСОБА_2 за аналогічних обставин і на підставі рішення ЄСПЛ у справі «Куликов та інші проти України» фактично визнав незаконною Постанову № 311-VІІ.
29. Просить скасувати постанову ВАСУ від 28 серпня 2013 року, а справу передати на новий розгляд до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
Позиція інших учасників справи
30. Заперечення ВРУ на заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами не надходили. У судовому засіданні представник відповідача не заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 .
Рух заяви про перегляд судового рішення
31. Ухвалою судді Великої Палати від 12 січня 2026 року відкрито провадження про перегляд за виключними обставинами постанови ВАСУ від 28 серпня 2013 року в адміністративній справі № П/800/376/13 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ВРУ про визнання незаконною та скасування Постанови № 311-VІІ. Витребувано з Міністерства юстиції України копію рішення ЄСПЛ у справі «Козак та інші проти України» (Kozak andothers v. Ukraine) (заява № 54738/13 та 2 інші заяви), ухваленого 27 листопада 2025 року, з його автентичним перекладом українською мовою.
32. 23 січня 2026 року до Великої Палати надійшли матеріали справи № П/800/376/13 з Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. 
33. 30 січня 2026 року до Великої Палати з Міністерства юстиції України надійшла копія автентичного перекладу рішення ЄСПЛ у справі «Козак та інші проти України» (Kozak and othersv. Ukraine) (заява № 54738/13 та 2 інші заяви), ухваленого 27 листопада 2025 року.
34. Суддя Великої Палати ухвалою від 02 квітня 2026 року призначив справу № П/800/376/13 до розгляду в судовому засіданні на 14 годину 30 хвилин 30 квітня 2026 року. 
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ 
35. Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Україна ратифікувала Конвенцію, взявши на себе зобов`язання гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І Конвенції (стаття 1 розділу І Конвенції).
36. Відповідно до пункту 1 статті 46 Конвенції держава Україна зобов`язана виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вона є стороною. 
37. Статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана ВРУ, є частиною національного законодавства України. 
38. Згідно із частиною п`ятою статті 55 Конституції України кожен має право після використання всіх національних засобів юридичного захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна.
39. Частинами першою, другою статті 2 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Закон № 3477-IV) визначено, що остаточне рішення ЄСПЛ у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. 
40. Порядок виконання рішення ЄСПЛ, яке набуло статусу остаточного, визначається, зокрема, Законом № 3477-IV.
41. Згідно із частиною першою статті 1 Закону № 3477-IV виконанням рішення Суду є: а) виплата стягувачові відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального характеру; б) вжиття заходів загального характеру.
42. Відповідно до пункту 3 частини п`ятої статті 361 КАС України підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.
43. Пунктом 6 частини першої статті 363 КАС України визначено, що заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами може бути подано особою, на користь якої постановлено рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною.
44. З огляду на наведені вище положення статті 46 Конвенції та статті 2 Закону № 3477-IV ЄСПЛ є належною міжнародною установою, юрисдикція якої визнана Україною. Суд наділений повноваженнями встановлювати порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справ судом у розумінні пункту 3 частини п`ятої статті 361 КАС України.
45. ЄСПЛ у рішенні у справі «Козак та інші проти України» (Kozak andothers v. Ukraine) постановив, що було порушено пункт 1 статті 6 та статтю 8 Конвенції, зокрема, щодо ОСОБА_1 .
46. Як уже зазначалося вище, ЄСПЛ зауважив, що він уже встановлював у рішеннях у справах «Олександр Волков проти України» (Olekcandr Volkovv. Ukraine), пункти 109-131, та «Куликов та інші проти України» (Kulykovand Othersv. Ukraine), пункти 135 і 136, що на момент подій порядок звільнення суддів за «порушення присяги» характеризувався низкою системних і загальних недоліків, які порушували принципи незалежності та безсторонності, а подальший перегляд справи судом не усував цих недоліків. Суд вважає, що ці недоліки однаково застосовні й до розглянутих заяв. Отже, було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції у зв`язку з недотриманням принципу незалежного та безстороннього суду та недостатністю подальшого перегляду справи судом.
47. Констатуючи порушення, зокрема, щодо ОСОБА_1 статті 8 Конвенції, Суд зауважив, що раніше в згаданих рішеннях у справах «Олександр Волков проти України» (Olekcandr Volkov v. Ukraine), пункти 166 і 167 та 173-185, та «Куликов та інші проти України» (Kulykov and Others v. Ukraine), пункт 138, він встановлював, що звільнення заявників з посад судді за «порушення присяги» становило втручання в їхнє приватне життя і «таке втручання не відповідало вимогам «якості закону», а тому не було законним для цілей статті 8 Конвенції. Суд постановив, що ці висновки цілком стосуються розглянутих заяв, оскільки на той момент не існувало жодних керівних принципів чи практики, які б встановлювали послідовне обмежувальне тлумачення поняття «порушення присяги». 
48. Згідно зі статтею 10 Закону № 3477-IV з метою забезпечення відновлення порушених прав стягувача, крім виплати відшкодування, вживаються додаткові заходи індивідуального характеру: а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який стягувач мав до порушення Конвенції (restitutio in integrum); б) інші заходи, передбачені у рішенні.
49.  Заходи загального характеру вживаються з метою забезпечення додержання державою положень Конвенції, порушення яких встановлене рішенням, забезпечення усунення недоліків системного характеру, які лежать в основі виявленого Судом порушення, а також усунення підстави для надходження до Суду заяв проти України, спричинених проблемою, що вже була предметом розгляду в Суді. Заходами загального характеру є заходи, спрямовані на усунення зазначеної в рішенні системної проблеми та її першопричини.
50.  Відновлення попереднього юридичного стану стягувача здійснюється, зокрема, шляхом: а) повторного розгляду справи судом, включаючи відновлення провадження у справі; б) повторного розгляду справи адміністративним органом (частина друга статті 10 Закону № 3477-IV).
51. Для цього слід враховувати Рекомендацію № R(2000)2 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам «Щодо повторного розгляду або поновлення провадження у певних справах на національному рівні після прийняття рішень Європейським судом з прав людини», відповідно до якої повторний розгляд справи, включаючи поновлення провадження, рекомендовано застосовувати, особливо тоді коли:
- потерпіла сторона і далі зазнає негативних наслідків від рішення, ухваленого на національному рівні, - наслідків, щодо яких справедлива сатисфакція не була адекватним засобом захисту і які не можна виправити інакше, ніж через повторний розгляд або поновлення провадження;
- рішення ЄСПЛ спонукає до висновку, що а) оскаржене рішення національного суду суперечить Конвенції, або б) в основі визнаного порушення лежали суттєві процедурні помилки чи положення, які ставлять під серйозний сумнів результат оскарженого провадження на національному рівні.
52. З огляду на згадані вище порушення прав заявника, установлені ЄСПЛу справі «Козак та інші проти України» (Kozakand othersv. Ukraine) (заява № 54738/13 та 2 інші заяви), Велика Палата вважає, що належним заходом індивідуального характеру для відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який заявник мав до порушення Конвенції, буде повторний розгляд справи судом.
Висновки за результатами розгляду заяви
53. На підставі частини другої статті 368 КАС України справа розглядається за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.
54. Відповідно до частини п`ятої статті 368 КАС України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами Верховний Суд може скасувати судове рішення (судові рішення) повністю або частково і передати справу на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції.
55. Отже, постанова ВАСУ від 28 серпня 2013 року в адміністративній справі № П/800/376/13 щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню з передачею справи на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, який наділений відповідно до пункту 1 частини першої статті 266 КАС України повноваженнями розглядати як суд першої інстанції адміністративні справи щодо законності (крім конституційності) постанов ВРУ. 
56. Цей суд має розглянути справу з урахуванням завдань та основних засад адміністративного судочинства, закріплених у статті 2 КАС України, висновків, яких дійшов ЄСПЛ у справі «Козак та інші проти України»(Kozak andothers v. Ukraine), та постановити законне і обґрунтоване судове рішення. 
Керуючись статтями 308, 310, 315, 322, 325, 361, 368, 369 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кравець Ростислав Юрійович, про перегляд за виключними обставинами постанови Вищого адміністративного суду України від 28 серпня 2013 року в адміністративній справі № П/800/376/13 задовольнити.
2. Постанову Вищого адміністративного суду України від 28 серпня 2013 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу щодо нього передати на новий розгляд до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий  С. О. Погрібний 
Суддя-доповідач О. В. Кривенда 
Судді:  О. О. Банасько Н. М. Мартинюк
О. В. Білоконь К. М. Пільков
О. Л. Булейко Н. С. Стефанів
І. А. Воробйова Т. Г. Стрелець
О. А. Губська О. В. Ступак 
А. А. Ємець І. В. Ткач
Л. Ю. Кишакевич О. С. Ткачук 
В. В. Король В. Ю. Уркевич
М. В. Мазур