УХВАЛА

01 травня 2026 року 
м. Київ

справа №990/126/26
адміністративне провадження №Зі/990/63/26

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід суддів від розгляду справи №990/126/26 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
13.04.2026 ОСОБА_1 (далі - позивач, заявник, ОСОБА_1 ) звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - відповідач, ВККС України) з вимогою зобов`язати ВККС України розглянути клопотання від 24.02.2026 у пленарному складі за участю ОСОБА_1 , де вирішити питання, які не були предметом розгляду за зауваженням ОСОБА_1 та заявою про недоліки роботи техніки та наявність порушень під час проведення іспиту 24.02.2025, під час засідання ВККС України 12.03.2025 при прийнятті рішень №48/зп-25, №49/зп-25, й у відповідності до клопотання ОСОБА_2 прийняти мотивоване рішення ВККС України.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду від 14.04.2026 для розгляду цієї справи визначено головуючого суддю (суддю-доповідача) Стеценка С.Г., а також склад колегії суддів: Єзерова А.А., Коваленко Н.В., Чиркіна С.М., Шевцової Н.В.
Ухвалою Верховного Суду від 15.04.2026 позовну заяву залишено без руху. Судом установлено позивачеві десятиденний строк з дня вручення ухвали суду для усунення виявлених недоліків шляхом зазначення, у чому саме полягають дії або бездіяльність відповідача із посиланням на відповідне повноваження, зазначення обсягу його порушених прав, надання доказів надсилання копії позовної заяви та копії доданих до неї документів іншим учасникам справи; надання документа про сплату судового збору за подання позовної заяви.
28.04.2026 позивач через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подав до Верховного Суду заяву про усунення недоліків в розділі якої серед іншого зазначив (дослівно): «Тому оцінка судом викладених мною обставин на стадії відкриття провадження та в такому «тоні і манері» вказує про упередженість суду та його бажання не допустити судового розгляду справи, реалізації мною права на судовий захист від бездіяльності ВККС, а відтак суду я не довіряю та оголошую відвід, з підстав вчинення перешкод у доступі до суду, наданні оцінки обставинам справи, якої я не викладав, - жодних фактів я не маю наміру вславлювати, окрім як здійснення свого права на судовий захист шляхом зобов`язання ВККС вирішити моє клопотання від 24 лютого 2026 року у пленарному складі за моєї участі та перевірити викладені в ньому доводи і прийняти мотивоване рішення за наслідками такого розгляду пленарним складом ВККС, так як такі питання не були предметом розгляду ВККС, на засідання ВККС, про їх вирішення я не повідомлявся, можливості реалізації своїх прав».
Ухвалою Верховного суду від 29.04.2026 заяву ОСОБА_1 , про відвід суддів від розгляду справи №990/126/26 визнано необґрунтованою. Справу №990/126/26 передано до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду заяви.
За результатами автоматизованого розподілу від 30.04.2026 заяву про відвід передано на розгляд судді Радишевській О.Р.
Вирішуючи заяву про відвід, Суд виходить з такого.
Відповідно до пунктів 2 і 4 частини першої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
Частиною четвертою статті 36 КАС України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Частиною третьою статті 39 КАС України передбачено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.
Суд зазначає, що відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.
Проаналізувавши аргументи, якими обґрунтовано відвід колегії суддів, Суд уважає, що доводи заявника полягають у незгоді з процесуальним рішенням колегії суддів про залишення позову без руху.
Так, суть аргументів заявника зводиться до того, що Верховний Суд в ухвалі про залишення позову без руху від 15.04.2026 виклав неправдиві відомості про те, що у позовній заяві переважно заявлені вимоги про встановлення судом певних фактів. Заявник доводить, що встановлення того чи іншого факту не охоплюється його волевиявленням; звертаючись до суду, він вимагає покласти на відповідача обов`язок розглянути його клопотання, перевірити викладені в ньому факти та ухвалити відповідне рішення щодо позаштатної ситуації, яка відбулася під час проведення кваліфікаційного іспиту в межах конкурсу в апеляційні суди, а саме виконання ОСОБА_1 практичного завдання 24.02.2025 за 65 місцем в приміщенні ВККС України. На думку заявника, подібна інтерпретація змісту та вимог позову свідчить про упередженість суду та його бажання не допустити судового розгляду справи.
Такі аргументи заявника є по суті виявом незгоди із окремими мотивами ухвали Верховного Суду від 15.04.2026 про залишення позову без руху, проте незгода заявника із судовим рішенням у справі №990/126/26 не свідчить про упередженість та/або необ`єктивність суддів Стеценка С.Г., Єзерова А.А., Коваленко Н.В., Чиркіна С.М., Шевцової Н.В. під час розгляду цієї справи і за наведеними правилами процесуального закону не є підставою для відводу суддів.
Отже, Суд не встановив обґрунтованих підстав для задоволення заяви про відвід. 
Керуючись статтями 36, 40 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Стеценка С.Г., Єзерова А.А., Коваленко Н.В., Чиркіна С.М., Шевцової Н.В. від розгляду справи №990/126/26.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскарженою.

Суддя:   О.Р. Радишевська