Справа № 593/92/26
Провадження № 2/593/243/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Бережанський районний суд Тернопільської області
"25" травня 2026 р.          
у складі: головуючої судді:       Німко Н.П.
при секретарі судового засідання:    Олексів О.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:
Представник ТОВ «Споживчий центр» звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_1 із вимогами стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №26.01.2025-100000824 від 26.01.2025 року у розмірі 17 350,00 грн., а також судові витрати у виді судового збору у розмірі 2 662,40 грн. 
В обґрунтування заявлених вимог у позові вказано, що 26 січня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір №26.01.2025-100000824, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 10000,00 грн, строком на 217 днів. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит згідно умов договору. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 17 350,00 грн, з яких: 3300,00 грн. – заборгованість за тілом кредита; 7400,00 грн. – заборгованість за процентами, 1800,00 грн. – заборгованість за додатковою комісією, 4850,00 грн. – заборгованість за неустойкою. З огляду на наведене, позивач вважає, що його порушені права мають бути захищені у судовому порядку, шляхом стягнення з відповідача в його користь заборгованості за згаданим кредитним договором.
У судове засідання представник позивача ТОВ «Споживчий центр» не з`явився, просив розгляд справи проводити за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник відповідача – адвокат Горський О.І. подав заяву, у якій вказав, що відповідач позов визнає частково в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 3300 грн. В решті вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки відповідач є військовослужбовцем і згідно п.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» йому не повинні нараховуватись проценти та штрафні санкції.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснював.
Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить із такого.
Приписами ст.6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з п. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Згідно положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Судом встановлено таке: 26 січня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі кредитний договір №26.01.2025-100000824 на суму 10000,00 грн., строком на 217 днів, з датою повернення – 30 серпня 2025 року.
Згіднл розрахунку заборгованості за вищевказаним договором відповідач станом на 02 січня 2026 року має заборгованість перед позивачем у розмірі 17 350,00 грн, з яких: 3300,00 грн. – заборгованість за тілом кредита; 7400,00 грн. – заборгованість за процентами, 1800,00 грн. 
Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем і проходить службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 з 25.02.2022 року.
Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
У частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Із огляду на викладене, судом встановлено, що відповідач має статус військовослужбовця Збройних Сил України і на нього поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто до нього не може застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій та неустойки за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
За таких обставин суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача у частині стягнення заборгованості за тілом кредита, у стягненні нарахованих комісії, неустойки, комісії та процентів слід відмовити, із вказаних вище підстав, а саме,- зважаючи на право відповідача, як військовослужбовця, на гарантоване законом надання йому відповідних пільг.
Статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 14, 76-78, 89, 133, 134, 137, 141, 141, 258, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, 526, 527, 530, 549, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд ,-
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - задовольнити частково.
Стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №26.01.2025-100000824 від 26 січня 2025 року виниклу станом на 20 січня 2026 року у розмірі 3300 (три тисячі триста) гривень 00 коп. – заборгованість за тілом кредиту.
У стягненні із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованості по процентах у розмірі 7400 (сім тисяч чотириста) гривень 00 коп., додатковій комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) у розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень 00 коп. та неустойки у розмірі 4850 (чотири тисячі вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп. – відмовити.
Стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.

Відомості про сторін у справі:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», вул.Саксаганського, 133 А, м.Київ, 01032, код ЄДРПОУ 37356833.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

У відповідності до ч.6 ст.259 ЦПК України, повний текст рішення суду складено 04 червня 2026 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції – Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області.
Суддя Бережанського районного суду
Тернопільської області     Н.П.Німко