Справа № 361/9532/24
Провадження № 2/361/5266/24 

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
21.05.26

21 травня 2026 р.  м.Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Писанець Н.В.,
при секретарі – Михальовій М.В.,
представника позивача – Студзінський М.А.,
представника відповідача – Дьоміної Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бровари у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , у інтересах якої діє адвокат Студзінський Максим Анатолійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» про визнання припиненими зобов`язання за договором іпотеки, -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходилась вищевказана цивільна справа. В обгрунтування позовних вимог, представником позивача ОСОБА_1 – адвокатом Студзінським М.А. зазначено, що 27 листопада 2007 року між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 014/7086/82/65022, за умовами якого боржник зобов`язаний повернути кредиторові кредит в розмірі - 81 600 доларів США, виданий у вигляді невідновлювальної кредитної лінії на строк до 27 листопада 2017 року та сплатити проценти за користування в розмірі 12,95% та виконати інші мови, передбачені Договором. В забезпечення вимог виконання вищезазначеного кредитного договору 28 листопада 2007 року між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно: трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що належала позивачу, а також ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в рівних частинах на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна Броварської міської ради Київської області від 07 грудня 1998 року.
Позивач єдиний іпотекодавець та поручитель ОСОБА_4 за кредитним договором № 014/7086/82/65022, оскільки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Також представник позивача зазначає, що позивач необізнана щодо відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 та оформлення спадкоємцями спадкових прав. АТ «Райффайзен Банк» не звертався до позивача як іпотекодавця щодо отримання її згоди на заміну боржника за вказаним кредитним договором.
Посилаючись на вимоги діючого законодавства, представник позивача просить суд визнати припиненими зобов`язання за договором іпотеки від 28.11.2007 року, укладеним між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Самко Н.Т., зареєстрований у реєстрі №6757. 
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2024 року цивільну справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження.
11.09.2025 року від представника позивача адвоката Студзинського М.А. надійшло клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, а саме: з АТ «Райффайзен Банк» просив замінити на ТОВ «Цикл фінанс», враховуючи наявний договір про відступлення права вимоги щодо договору іпотеки майна ОСОБА_1 , укладений між вказаними товариствами.
04.02.2026 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким представник відповідача ТОВ «Цикл фінанс» просив відмовити у задоволені позову про визнання припиненим зобов`язання за договором іпотеки, оскільки станом на 07.12.2023р. заборгованість ОСОБА_2 перед ТОВ «Цикл фінанс» становить 78 284,67 доларів США та смерть боржника не є безумовною підставою для визнання зобов`язання припиненим. 
Присутній у судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.
Сповіщений належним чином про час та дату розгляду справи представник відповідача до зали суду не з`явився, у резолютивній частині відзиву просив суд проводити судове засідання за відсутності їх представника.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. 
Положеннями ст. 55 Конституції України визначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Верховним Судом у постанові від 19.01.2022 по справі №924/316/21 вказано, що наведена норма визначає об`єктом захисту саме порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до п.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
До матеріалів позовної заяви долучено лише копію постанови Київського апеляційного суду від 05.07.2023р. у справі №361/6656/20 та докази на підтвердження повноважень представника позивача адвоката Студзінського М.А.
Враховуючи вимоги ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Суд вважає встановленими у даній справі наступні обставини.
27 листопада 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (найменування банку загальними зборами акціонерів змінено на АТ «Райффайзен Банк») та ОСОБА_2 на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування укладено кредитний договір № 014/7086/82/65022. Кредит в розмірі - 81 600 доларів США, виданий у вигляді невідновлювальної кредитної лінії на строк до 27 листопада 2017 року.
Пунктом 1.4 вищезазначеного кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний сплачувати кредитору плату у вигляді процентів за процентною ставкою 12,95% річних та виконати інші мови, передбачені договором.
Згідно з пунктом 8.5 кредитного договору, сторони погодили, що зобов`язання позичальника не є нерозривно пов`язаними з особою позичальником та можуть бути виконані як самим позичальником, так і будь-якою третьою особою (у тому числі спадкоємцями позичальника).
Пунктом 9.1 кредитного договору передбачено, що він діє до повного погашення кредитної заборгованості.
З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором, 28 листопада 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Самко Н.Т., зареєстрований у реєстрі № 6757.
Відповідно до пункту 1.2 вказаного договору іпотеки у забезпечення виконання всіх вимог іпотекодержателя до іпотекодавця за кредитним договором № 014/7086/82/65022 від 27 листопада 2007 року, іпотекодавці передали в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 80.5 кв. м, житловою площею 37.5 кв.м, яка належить іпотекодавцям на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна Броварської міської ради 07 грудня 1998 року згідно з розпорядженням № 2198 від 07 грудня 1998 року, зареєстрованого в Броварському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 1-11067. 
Згідно з умовами пункту 1.1. вказаного іпотечного договору, іпотекодержатель має право у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок іпотечного майна. Пунктом 4.1.9. договору іпотеки передбачено зобов`язання іпотекодавців негайно повідомляти іпотекодержателя про зміну документів, що стосуються предмету іпотеки. Параграфом 6 договору іпотеки передбачено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, у пункті 6.2. зазначено, що іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити всю суму зобов`язання на момент звернення стягнення, у тому числі суму заборгованості за кредитом та відсотками, штрафними санкціями, комісійною винагородою незалежно від настання строку виконання боргового зобов`язання, який зазначено у кредитному договорі якщо у момент настання строку виконання зобов`язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме, при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором строк суми кредиту, або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум процентів, комісійної винагороди, сум неустойки (пені, штрафних санкцій).
Відповідно копій актових записів про смерть та витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, якими підтверджуються факти смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .
Таким чином, трикімнатна квартира, загальною площею 80,5 кв. м, житловою площею 37,5 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 на праві приватної спільної сумісної власності, що підтверджується також відомостями з реєстру права власності на нерухоме майно.
Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання». Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до положень статей 1218, 1219 ЦК України, зобов`язання боржника за кредитним договором не є таким, що нерозривно пов`язано з його особою, до складу спадщини входять усі права та обов`язки. Що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежного виконання).
Положеннями статті 611 ЦК України передбачено настання правових наслідків у разі порушення зобов`язання, відповідно до умов договору або за законом.
За правилами статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Відповідно до положень статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Положеннями статті 593 ЦК України передбачені підстави припинення права застави, згідно з якими право застави припиняється: припиненням зобов`язання, забезпеченого заставою; втратою предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізацією предмета застави; набуттям заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.
На підставі статті 589 ЦК України у разі невиконання обов`язків, забезпечених заставою, заставодержатель отримує право звернення стягнення на предмет застави.
Видом застави, за статтею 575 ЦК України, є іпотека.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотекодавець - це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Майновий поручитель - це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника.
Як зазначено у частині п`ятій статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Умови та підстави припинення іпотеки передбачені у спеціальному Законі України «Про іпотеку». Статтею 17 цього Закону передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.
Отже, такої підстави припинення іпотеки, як смерть боржника за основним зобов`язанням , законом не передбачено.
З матеріалів справи встановлено, що взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 014/7086/82/65022 від 27 листопада 2007 року боржником ОСОБА_2 не виконані.
Частиною першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов`язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.
Укладаючи договір застави (іпотеки, заставодавець (іпотекодавець) приймає на себе всі ризики, пов`язані з невиконанням зобов`язання боржником (у межах вартості предмета застави (іпотеки)). Оскільки покладення на особу, яка видала забезпечення, цих ризиків відбулося за договором, укладеним заставодавцем (іпотекодавцем) саме з кредитором, то всі прийняті ризики повинні покладатися на особу, яка видала забезпечення. Звільнення останньої від таких ризиків повинно бути предметом спеціальної домовленості між нею і кредитором.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Кредитор має право порушувати питання про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України за період невиконання судового рішення. Однак таке право кредитора виникає в силу Закону, а не договору. Визнання судами у цій справі припиненими зобов`язань за кредитним договором та іпотеки за іпотечним договором не припинило правовідносин сторін кредитного договору і не припинило зобов`язання в цілому та не позбавило кредитора права на отримання сум, визначених статтею 625 ЦК України, однак вказані правовідносини та зобов`язання продовжують існувати в силу Закону, а не договору, тоді як договірні зобов`язання є припиненими, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19). 
Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, отже у задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.
На підставі викладеного та керуючись статтями 263-265 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 , у інтересах якої діє адвокат Студзінський Максим Анатолійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» про визнання припиненими зобов`язання за договором іпотеки.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Писанець Н.В.