Справа № 562/702/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"05" травня 2026 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді Чорного І.А., при секретарі судових засідань Бєлявській А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Здолбунів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,
В С Т А Н О В И В:
У поданій 11 березня 2026 року заяві позивач ОСОБА_1 просить змінити розмір аліментів стягуваних з ОСОБА_2 за рішенням суду на утримання їх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , збільшивши розмір аліментів до 4000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 21 квітня 2021 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 929 грн. 50 коп. на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дітьми повноліття. Однак вказаний розмір аліментів є недостатній для утримання дітей, оскільки минуло кілька років, змінилися потреби дітей, а також значно зросли витрати на їх утримання. Діти перебувають на її повному матеріальному забезпеченні. Відповідач фактично не бере належної участі в забезпеченні дітей та не несе витрат, пов`язаних з їх утриманням, лікуванням, навчанням та розвитком, хоча є працездатною особою, перебуває і працює за кордоном у Республіці Польща, що свідчить про наявність у нього можливості брати більш активну участь у матеріальному забезпеченні своїх дітей.
Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 березня 2026 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
У відзиві на позов від 09.04.2026 відповідач з позовними вимогами не погодився, мотивуючи тим, що його матеріальний стан є вкрай незадовільним, оскільки він має третю групу інвалідності та є інвалідом з дитинства. Крім того, в липні 2025 року він переніс інсульт, перебуваючи в Республіці Польща, наслідки якого позбавляють його можливості працювати та наразі триває його лікування, про що позивачу достовірно відомо. Крім пенсії по інвалідності в сумі 2361 грн. в місяць, жодних доходів він не отримує, матеріально йому допомагають його мама та брат. На даний час він не працює, отриману пенсію витрачає на сплату аліментів з додатковою допомогою родичів, відтак не має фінансової можливості надавати більший розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Вважає, що розмір аліментів, які позивач просить стягнути з нього, є необґрунтованим, надуманим та надто завищеним, що поставить його у скрутне матеріальне становище та призведе до виникнення штучної заборгованості. Наголосив, що позивачем не надано жодних доказів понесення витрат на утримання дітей та не доведено, що з часу встановлення аліментних зобов`язань, матеріальний стан відповідача покращився.
У відповіді на відзив від 10.04.2026 та додаткових поясненнях позивач вказала, що у 2025 році відповідач систематично сплачував аліменти у розмірі, який був нижчим за мінімально гарантований державою розмір аліментів на двох дітей відповідного віку, що суперечить вимогам ст. 182 СК України та почав сплачувати аліменти у більшому розмірі лише після того, як вона повідомила його про намір звернення до суду з позовом й це прямо свідчить про те, що відповідач мав можливість сплачувати більші суми і раніше. Зазначила, що проживання відповідача за кордоном є об`єктивно неможливим за наявності доходу у розмірі 2361 грн на місяць. Вказала, що посилання відповідача на стан здоров`я не є підставою для відмови у задоволенні позову. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив проводити розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.
З`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями актових записів про народження. 
Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття у визначений ст.181 СК України спосіб виконання цього обов`язку.
Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Згідно положень ст.18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської областівід 21 квітня 2021 року в справі 569/19042/20 з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 929 гривень 50 коп. на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 20.11.2020 року. 
Щомісячна сплата аліментів на дітей в розмірі 2200 грн. (окремі платежі по 3200 грн.) у 2025 році та в розмірі 3512 грн. починаючи з січня 2026 року підтверджується наданими відповідачем платіжними інструкціями АТ КБ «ПриватБанку» та сплату аліментів в указаному розмірі позивач не заперечує.
Відомості про наявність відкритого виконавчого провадження з примусового виконання указаного рішення суду в матеріалах справи відсутні.
Положення частини 1 ст.192 СК України передбачають, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та в інших випадках, передбачених СК України.
На час розгляду справи судом встановлено, що діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 навчаються у Рівненському ліцеї №25 Рівненської міської ради.
Згідно копії окремого аркуша з медичної карти ОСОБА_7 , 11.09.2025 проведено профогляд дитини (без порушень), діагноз: ПВС (плоско-вальгусна деформація стоп).
Згідно копії окремого аркуша з медичної карти ОСОБА_8 , 11.09.2025 проведено профогляд дитини (без порушень), діагноз: ПВС (плоско-вальгусна деформація стоп). 
Відповідно до копії довідки серії МСЕ №086212 та посвідчення серії НОМЕР_1 відповідачу ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності з дитинства.
Крім того, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 потребує постійного медичного лікування, що підтверджується історією візитів до лікаря сімейної медицини та лікарів–спеціалістів з неврології у 2025 році на території Республіки Польща, зокрема, 03.06.2025 (діагноз – інсульт головного мозку), 09.06.2025 та 06.08.2025 (діагноз - наслідки судинних захворювань головного мозку), 10.10.2025 (діагноз - судинні патології головного мозку), 01.12.2025 (діагноз - нетравматичні внутрішньочерепні крововиливи). Наведені обставини очевидно свідчать про погіршення стану здоров`я ОСОБА_2 .
Положеннями ч. ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як слідує з матеріалів справи, позивачем не долучено жодного доказу, який би свідчив про погіршення її матеріального становища чи покращення матеріального становища відповідача з часу прийняття 21.04.2021 року рішення про стягнення аліментів у справі №569/19042/20. Не містять матеріали справи й доказів наявності інших, передбачених ч. 1 ст. 192 СК України підстав, які давали б можливість збільшити розмір стягнутих рішенням суду аліментів.
З урахуванням вищевикладеного та передбаченого ч.1 ст.141 СК України взаємного обов`язку батьків утримувати дітей, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними та задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 76, 80, 81, 83, 89, 141, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненскього апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . 
Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя І.А. Чорний