Справа № 135/661/26 
Провадження № 1-кп/135/124/26 

ВИРОК
іменем України

28.04.2026       м. Ладижин 

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026025240000028 від 12 квітня 2026 року за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з вищою освітою, не одруженої, працюючої на посаді підсобного робітника ТОВ «Вінницька птахофабрика», раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2026 року близько 21 год 00 хв ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшла до квартири АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_3 .
Надалі між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла словесна суперечка, під час якої ОСОБА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх небезпечний характер для здоров`я потерпілого та бажаючи настання таких наслідків, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, долонею правої руки нанесла два удари в ділянку лівої щоки та три удари кулаком правої руки в ділянку грудної клітки ОСОБА_3 , після чого схопила його обома руками за вушні раковини та подряпала.
Унаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_3 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців у ділянці грудної клітки та дрібних подряпин на задній поверхні правої вушної раковини і лівої завушної ділянки, які за своїм характером і ступенем тяжкості віднесені до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.
За встановлених обставин суд доходить висновку, що дії ОСОБА_2 виразилися в умисному заподіянні потерпілому легких тілесних ушкоджень, тобто утворюють склад кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 КК України.
Відповідно до частини другої статті 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини та згоден із розглядом обвинувального акта. 
У обвинувальному акті прокурор виклав клопотання, у якому зазначив, що, встановивши під час досудового розслідування, що обвинувачена беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини та згодна з розглядом обвинувального акта за її відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду, він просить суд, відповідно до частини першої статті 302 КПК України, розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акта долучено письмову заяву обвинуваченої ОСОБА_2 , складену за участю захисника ОСОБА_4 , у якій ОСОБА_2 зазначає, що повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального проступку, погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування.
Крім того, у цій заяві обвинувачена підтвердила, що їй роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав, пов`язаних із розглядом провадження за її відсутності, недослідженням доказів у судовому засіданні або з метою заперечення встановлених під час дізнання обставин. У цій самій заяві захисник підтвердила добровільність визнання обвинуваченою своєї вини, її згоду з установленими у ході досудового розслідування обставинами та згоду на розгляд обвинувального акта без її участі.
Також до матеріалів провадження долучено заяву потерпілого ОСОБА_3 , у якій він зазначив, що ознайомлений із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, розуміє їх зміст та усвідомлює, що у разі згоди на спрощений порядок розгляду він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Судом, шляхом дослідження вказаних письмових заяв, встановлено, що сторони обізнані зі своїми процесуальними правами, правильно розуміють зміст поданих заяв, відсутні будь-які сумніви щодо добровільності та правдивості їх позиції.
Відповідно до частин другої та третьої статті 382 Кримінального процесуального кодексу України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, вона подала письмову заяву, в якій зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини та згідна з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без її участі, а також відсутність заперечень з боку потерпілого ОСОБА_3 , суд не має сумнівів у добровільності такої позиції обвинуваченої та потерпілого, а тому дійшов висновку про можливість розгляду обвинувального акта в порядку, визначеному статтями 381–382 Кримінального процесуального кодексу України.
Водночас згідно з частиною четвертою статті 107 Кримінального процесуального кодексу України, у разі здійснення судового провадження за відсутності учасників провадження фіксування процесуальних дій за допомогою технічних засобів не проводиться.
Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які відповідають тим обставинам, що встановлені судом.
У поданій заяві ОСОБА_2 не оспорює зазначені обставини, визнає, що вони встановлені органом досудового розслідування, а також підтверджує своє повне визнання вини у вчиненні кримінального проступку. ЇЇ позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Отже, суд вважає доведеним, що ОСОБА_2 умисно спричинила ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим її дії кваліфікує за частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України.
Призначаючи ОСОБА_2 покарання, суд виходить із положень статті 65 Кримінального кодексу України, відповідно до яких особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Вчинене ОСОБА_2 кримінальне правопорушення відповідно до статті 12 КК України належить до категорії кримінальних проступків, оскільки за нього передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Оцінюючи ступінь тяжкості вчиненого, суд бере до уваги, що об`єктом посягання є здоров`я людини як одне з найважливіших конституційних благ, яке перебуває під особливим правовим захистом держави і гарантується, зокрема, статтею 49 Конституції України.
Оцінюючи особу обвинуваченої, суд враховує, що ОСОБА_2 раніше не судима, за місцем її проживання відомості негативного характеру відсутні, має постійне місце проживання та офіційне працевлаштування, не перебуває у шлюбі, утриманців не має, на обліку у лікарів?психіатра та нарколога не перебуває, даних про стан її здоров`я, який би перешкоджав призначенню та виконанню покарання, не встановлено.
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття ОСОБА_2 . Щире каяття є не формальним визнанням вини, а психічним станом особи, коли вона засуджує власну протиправну поведінку, щиро жалкує про вчинене та демонструє готовність понести покарання. Про щирість каяття обвинуваченої свідчать: повне та беззастережне визнання своєї вини, погодження з усіма обставинами, встановленими в ході досудового розслідування, а також добровільна згода на розгляд справи у спрощеному порядку, що виключає можливість спростування цих обставин надалі.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, відповідно до пункту 13 частини першої статті 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до частини другої статті 65 КК України більш суворий вид покарання з числа передбачених санкцією статті застосовується лише за умови, якщо менш суворий вид є недостатнім для виправлення особи та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень. Санкція частини першої статті 125 КК України передбачає альтернативні види покарання: штраф до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, громадські роботи на строк до двохсот годин або виправні роботи на строк до одного року.
Враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченої, наявність однієї обставини, що пом`якшує покарання, та однієї обставини, що його обтяжує, суд доходить висновку, що мета покарання може бути досягнута шляхом призначення ОСОБА_2 покарання у виді штрафу як найменш суворого виду покарання із передбачених санкцією частини першої статті 125 КК України. З урахуванням наведених обставин суд вважає за необхідне визначити розмір штрафу у максимально можливому розмірі — 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, оскільки менш значний розмір штрафу не забезпечив би у належній мірі досягнення цілей покарання. Суд також бере до уваги, що ОСОБА_2 має постійне джерело доходу, що свідчить про реальність виконання покарання у виді штрафу.
Цивільний позов у межах цього кримінального провадження не заявлявся.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої в межах цього кримінального провадження не обирався.
На підставі викладеного, керуючись статтями 368, 373–376, 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Відповідно до частини першої статті 394 Кримінального процесуального кодексу України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження відповідно до статей 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Ладижинський міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку, ухваленого за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, надіслати учасникам судового провадження не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення.
Суддя