Справа № 162/160/26
Провадження № 2-а/162/6/2026

ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року селище Любешів
Любешівський районний суд Волинської області у складі 
головуючого судді Цибень О.В., 
за участю секретаря судового засідання Будько І.М.,
представника позивача Пасевича О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення
ВСТАНОВИВ:
Від представника позивача – адвоката Пасевича О.П. через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС 02.03.2026 надійшов вказаний позов.
Вимоги обгрунтовані тим, щo постановою серії ВН № 43 від 20.02.2026 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень за неявку до ІНФОРМАЦІЯ_2 09.03.2025. Зазначає, що ОСОБА_1 16.02.2026 від працівників поліції дізнався, що від другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 до Національної поліції надійшло звернення про його доставку до ТЦК та СП за порушення правил військового обліку. При особистому зверненні цього ж дня до ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу повідомили, що він 09.03.2025 не з`явився за викликом. У подальшому щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП. За наявним повідомленням у протоколі позивач разом з дружиною 20.02.2026 з`явився на вказаний час до відділу на розгляд справи про адміністративне правопорушення, де його провели, як повідомили, до юриста ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не представилася та сказала почекати в коридорі. У подальшому до позивача підійшов інший працівник, який, не представляючись, під підпис вручив ОСОБА_1 постанову ВН № 43 за ч.3 ст.210-1 КУпАП (за наявності поданої особою заяви про те, що не оспорює допущене порушення та згідна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності), що не відповідає дійсності, оскільки позивач заперечує інкриміноване йому порушення та особисто з`явився на розгляд справи. ОСОБА_1 жодних викликів чи повісток для явки до вказаного відділу чи повідомлень про наявність рекомендованого листа із повісткою до ТЦК та СП не отримував, тому не міг знати про такий виклик. Крім того, позивач, маючи на утриманні трьох неповнолітніх дітей, у законному порядку 21.02.2025 оформив відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п.3 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на строк до 21.02.2026, відтак з того часу ТЦК та СП мав усі необхідні особисті дані позивача. Як вбачається з оскаржуваної постанови, розгляд справи відбувався за відсутності ОСОБА_1 , хоча він перебував особисто у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , про розгляд справи був повідомлений у протоколі від 16.02.2025 на 20.02.2025, копію постанови було вручено без розгляду справи, начальника, який виносив постанову він того дня не бачив, не міг скористатися правничою допомогою, надати особисті пояснення та скористатися іншими правами, передбаченим ст.268 КУпАП, а оскаржувана постанова не містить жодних доказів винуватості ОСОБА_1 . Недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України при розгляді справ про адміністративні правопорушення є самостійними підставами для скасування постанови. На підставі вказаного просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі.
Ухвалою судді від 02.03.2026 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
Представник відповідача через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС 06.04.2026 подала до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти позовних вимог з наступних підстав. ОСОБА_1 з 30.09.2024 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у другому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 . З дотриманням вимог п.28, 30, 34, 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 № 560 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів 22.02.2025 ОСОБА_1 було сформовано повістку № 2639304 про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14:00 09.03.2025 та надіслано за адресою його місця проживання: АДРЕСА_1 . Як вбачається з конверта Укрпошти, номер рекомендованого повідомлення – 0610233359788 та довідки про причини повернення/досилання 06.03.2025 конверт з повісткою було повернуто до відправника у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. За таких обставин, враховуючи положення ст. 279-9, 258 КУпАП та на підставі особисто написаної ОСОБА_1 заяви, зареєстрованої за вхідним № 559 від 16.02.2026 постанова була винесена без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. На підставі викладеного вважає постанову ВН № 43 від 20.02.2026 є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.
Ухвалою судді від 14.04.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті 
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 20.02.2025 винесено постанову серії ВН № 43, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень.
Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 09.03.2025 за викликом та надалі станом на 16.03.2025 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних. ОСОБА_3 , не прибувши 09.03.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , не пізніше трьох діб від визначених у повістці № 2639304 дати і часу прибуття, не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про причини своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці ТЦК та СП в будь який інший спосіб та в подальшому не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, що не перевищує сім календарних днів. Таким чином, ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме абз.1 ч.1 та ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», абз.3 ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» під час дії особливого періоду.
Згідно з абзацом першим частини першої статті 22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;
Відповідно до частини третьої статті 22 Закону №3543-XII у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Таким чином, Законом №3543-XII чітко визначено обов`язок усіх військовозобов`язаних з`являтись за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, незалежно від виду повістки та наявності в особи відстрочки від призову під час мобілізації.
Пунктом 9 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № №154, визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджено «Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (далі Порядок №560), який, зокрема, визначає, порядок оповіщення та прибуття резервістів та військовозобов`язаних під час мобілізації.
Відповідно до пункту 21 Порядку №560 за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Кожна повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду (далі - QR-код) (п. 30-1). QR-код містить інформацію, зазначену в пункті 29 цього Порядку, а також реєстраційний номер поштового відправлення у разі відправлення повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням. Повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, може бути роздрукована. У такому разі її паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією. 
У разі надсилання повістки, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, на такому відправленні повинні зазначатися штриховий кодовий ідентифікатор оператора поштового зв`язку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається повістка.
В описі вкладення зазначається інформація про найменування поштового відправлення, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається поштове відправлення, найменування вкладення із кількістю аркушів, власне ім`я та прізвище керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, інформація про дату накладення кваліфікованого електронного підпису (п. 30-3).
Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.
У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.
У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.
Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення (п. 34).
Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання. (п. 41).
Із досліджених судом документів, встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до положень вищевказаного Порядку на ім`я ОСОБА_1 22.02.2025 було сформовано повістку № 2639304 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду із відповідною інформацією. Дана повістка була направлена засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням за № 0610233359788 на адресу місця проживання ОСОБА_1 , наявною у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Із копії доданої довідки про причини повернення/досилання вбачається, що поштове відправлення повернуто відправнику з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою, а саме АДРЕСА_1 .
Таким чином, відповідач виконав усі дії щодо належного оповіщення позивача про виклик до НОМЕР_1 відділу РТЦК.
Жодних доказів, що підтверджують наявність поважних причин неявки до ТЦК матеріали справи не містять.
З приводу повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, слід констатувати, що ОСОБА_1 отримував другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення № 43/43 від 16.02.2026, у якому зазначені вказані відомості, та до відзиву долучено відповідну розписку останнього № 315 від 16.02.2026.
Більше того, на спростування доводів, викладених у позові, відповідачем надано заяву від 16.02.2026, оформлену на бланку, написану ОСОБА_1 про визнання вини та притягнення його до адміністративної відповідальності без його присутності, на якій стоїть штамп із вхідним номером 559.
Жодних доказів про фальсифікацію будь-яких документів, про що вказував представник позтвача у судовому засіданні, суду не надано.
Відтак, позивач, будучи в належний спосіб оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , 09.03.2025 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 постанова серії ВН № 43 від 20.02.2026 є правомірною та відповідає вимогам законодавства.
Вищенаведене у сукупності повністю спростовує доводи позивача, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.
У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2, 3 ст. 90 КАС України).
Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
На підставі оцінених доказів, суд дійшов висновку, що відповідачем спростовано належними та допустимими доказами доводи позивача, доведено правомірність винесеної постанови та вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, тому постанову серії ВН № 43 від 20.02.2026 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП слід залишити без змін, а позовну заяву – без задоволення.
Керуючись ст. 9, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, ст. 247, 280, 293 КУпАП, суд
УХВАЛИВ:
Залишити без змін постанову серії ВН № 43 від 20.02.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляду штрафу в розмірі 17000 гривень.
Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Позивач: ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).
Представник позивача: Пасевич Олександр Петрович (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).
Представник відповідача: Корецька Анна Миколаївна (адреса: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_5 ).

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ