ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.06.2026 Справа № 914/1423/25 
За позовом: Управління інфраструктури Волинської обласної державної адміністрації (43027 м. Луцьк, Київський майдан, 9 ЄДРПОУ 42304390)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна будівельна компанія «Львівміськбуд», м. Львів;
про стягнення пені в сумі 122073,77 грн.
Суддя Б. Яворський,
при секретарі О. Муравець.
Представники сторін:
від позивача: Н. Наконечна,
від відповідача: Л. Оприск.
Відводів складу суду сторонами не заявлялося.
Відповідно до ст.222 ГПК України судове засідання проводилося в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку vkz.court.gov.ua.

Суть спору. На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/1423/25 за позовом Департаменту інфраструктури Волинської обласної державної адміністрації (змінено найменування на Управління інфраструктури Волинської обласної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна будівельна компанія «Львівміськбуд» про стягнення пені у зв`язку із простроченням оплати за договором підряду від 22.03.2024 №122/24 в сумі 122073,77 грн.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.05.2025 (суддя С. Іванчук) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 03.02.2026 суд відклав судове засідання на 03.03.2026.
26.02.2026 у зв`язку із Указом Президента України від 24.02.2026 №162/2026, за яким С. Іванчук призначено на посаду судді Західного апеляційного господарського суду та Рішення зборів суддів Господарського суду Львівської області від 16.12.2025 №8, на підставі розпорядження керівника апарату суду №47 від 26.02.2026, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи №914/1423/25, внаслідок якого визначено суддю Б. Яворського для розгляду даної справи.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.03.2026 справу прийнято до розгляду та розпочато зі стадії розгляду справи по суті, судове засідання призначено на 30.03.2026. Подальший рух справи відображено у відповідних ухвалах та протоколах судових засідань. 
Представник позивача у судове засідання 15.06.2026 з`явився, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити. 
Представник відповідача у судовому засіданні 15.06.2026 позовні вимоги заперечив, просив відмовити у задоволенні позову.
Аргументи позивача.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору підряду. Зокрема, позивач зазначає, що він як замовник здійснив попередню оплату за договором на суму 5300000,00 грн., однак відповідач не використав суму такої попередньої оплати у строк, визначений договором (до 24.11.2024), а тому зобовязаний був її повернути. Оскільки кошти відповідач не повернув і акт виконаних робіт підписаний був тільки 23.12.2024, то за цей період позивач нарахував 122073,77 грн. пені, яку і просить стягнути. 
Аргументи відповідача. 
Відповідач наголошує, що підрядник зобовязувався використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних матеріалів, виробів та конструкцій, необхідних для виконання робіт. Відповідач використав авансовий платіж своєчасно у період з 21.05.2024 по 21.11.2024 і за цільовим призначенням шляхом оплати вартості будівельних матеріалів, виробів та конструкцій, необхідних для виконання підрядних робіт за договором. Сума авансового платежу була відображена в повному обсязі в акті приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2024 р. і заперечень щодо обсягів і якості виконаних робіт позивач не висловлював. Відповідач використав усі авансові кошти, виконав умови, відповідно після спливу шестимісячного періоду залишку коштів для повернення не залишилося, що унеможливлює застосування до нього відповідальності у вигляді пені за невиконання грошового зобов`язання, оскільки порушення зобовязання не було. Звертає увагу, що в аналогічній справі №914/2032/25 апеляційна інстанція погодилася з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову. 
У судовому засіданні 15.06.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
22.03.2024 між Департаментом інфраструктури Волинської обласної державної адміністрації (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІБК «Львівміськбуд» (підрядник) укладено договір підряду № 122/24 на будівництво об`єкту "Нове будівництво військових інженерно-технічних і фортифікаційних споруд взводно-опорного пункту «КЛЮШКА» (коригування)". Відповідно до пп. 6.1. пункту 6 договору замовник може здійснювати попередню оплату (виплату авансу) в розмірі до 70% вартості робіт за договором на строк не більш як шість місяців. Підрядник зобов`язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних матеріалів, виробів та конструкцій, необхідних для виконання робіт. Невикористана сума попередньої оплати повертається замовнику. У разі надання авансу замовник після виставлення рахунку підряднику проводить оплату авансу. Підпунктом 12.5 п. 12 договору визначено, що при неповерненні по закінченню терміну, визначеного в пункті 6.1 договору, невикористаного авансу підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення.
Замовником було здійснено попередню оплату (виплату авансів) по договору на суму 5300000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 21.05.2024 № 281.
Відповідач зазначає, що в порушення пп. 6.1 пункту 6 договору товариство не використало суму попередньої оплати до 21.11.2024, тобто у строк, визначений договором. 
23.12.2024 сторони підписли акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за грудень
2024 року, де вказано, що виконано робіт (освоєно коштів) на суму 5300000,00 грн. Зауваження сторін в акті відсутні.
ОЦІНКА СУДУ.
Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Згідно з ст.74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом кожній стороні була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами. 
Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Правочином є дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків (ст.202 ЦК України). 
Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Між сторонами виникли відносини на підставі договору підряду.
Відповідно до ч.1 ст.837 ЦКУкраїни задоговором підряду одна сторона (підрядник)зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Договором підряду може бути передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів (ст.837 ЦК України).
Згідно ст.538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Вказана норма кореспондується з положеннями статей 525, 526 ЦК України.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19, постанова Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/12382/17). Тобто повернення авансу замовнику у повному обсязі можливе у випадку повного невиконання підрядником/виконавцем своїх зобов`язань за договором.
Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ст.6 ЦК України).
Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як встановлено судом, позивач 21.05.2024 перерахував відповідачу аванс на загальну суму 5300000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 21.05.2024 № 281.
Відповідно до п. 6.1 договору замовник може здійснювати попередню оплату (виплату авансу) у розмірі до 70 відсотків вартості робіт за договором на строк не більш як 6 (шість) місяців. Підрядник зобов`язується використати одержаний аванс на закупівлю будівельних матеріалів, виробів та конструкцій, необхідних для виконання робіт. Невикористана сума попередньої оплати повертається замовнику. У разі надання авансу замовник після виставлення рахунку підряднику проводить оплату авансу.
При неповерненні по закінченню терміну, визначеного в пункті 6.1 договору, невикористаного авансу підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення (п. 12.5 договору).
Таким чином, підставою для застосування відповідальністю за цим договором є встановлення факту невикористання суми авансу у строки, передбачені умовами договору. Використання ж повинно відбутися у наступний спосіб – закупівля товарів, робіт та послуг, необхідних для виконання обов`язків за договором. 
При цьому, умовами договору не визначено виключного способу документального підтвердження використання авансу та не обмежено підрядника у виборі засобів доказування використання коштів на закупівлю матеріалів. 
У матеріалах справи містяться первинні бухгалтерські документи (видаткові накладні) за період з 21.05.2024 по 15.06.2024 та виписка з рахунку відповідача за період з 24.05.24 по 05.06.2024, які свідчать про факт перерахування коштів за матеріали по об`єкту «Нове будівництво військових інженерно-технічних і фортифікаційних споруд», що відповідає цільовому призначенню використання коштів виплаченого авансу відповідно до положень абз. 3 підп. 6.1 п. 6 договору.
Крім того, сума авансового платежу була відображена в актах приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за грудень 2024 року і заперечення щодо обсягів і якості виконаних робіт у позивача були відсутні, що підтвердив і представник позивача у судовому засіданні.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач не довів порушення відповідачем умов договору і наявність підстав для притягнення його до відповідальності, а тому відмовляє у задоволенні позову. Аналогічного висновку дійшов Західний апеляційний господарський суд під час розгляду справи №914/2032/25 у спорі про стягнення пені між тими ж сторонами за іншим договором.
СУДОВІ ВИТРАТИ.
Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, судовий збір залишається за позивичем.
Керуючись статтями 2, 3, 12, 13, 42, 73-80, 123, 126, 129, 233, 236-239, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:
у задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.
Повний текст рішення складено 22.06.2026.

Суддя Яворський Б.І.