ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 травня 2026 року справа №200/4359/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Сіваченка І.В., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року (головуючий суддя І інстанції Зеленов А.С.), складеного в повному обсязі 27 серпня 2025 року у справі № 200/4359/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, –

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізький області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якому позивач просив:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізький області №056650010567 від 16.05.2025 про відмову у призначенні пенсії;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізький області зарахувати до підземного пільгового стажу за професіями згідно з постановою КМУ № 202 від 31.03.1994 та за списком №1, як передбачено частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стаж ОСОБА_1 01.09.1995 - 30.06.1998, 08.07.1998 - 30.08.1998, 26.04.2000 - 11.07.2000, 02.04.2005 - 17.05.2005, 01.06.2005, 17.12.2007 - 22.12.2007, 26.09.2008 - 04.10.2008, 22.03.2010, 03.08.2010, 30.09.2010, 31.03.2011, 30.09.2011, 03.05.2012 - 09.05.2012, 16.07.2012, 16.09.2013 - 17.09.2013, 31.03.2014, 30.04.2014 - 01.05.2014, 29.06.2014 - 03.07.2014, 04.10.2014, 19.02.2015 - 24.02.2015, 21.07.2015 - 22.07.2015, 30.06.2016, 27.09.2016 - 29.09.2016, 27.02.2017 - 02.03.2017, 31.05.2017, 01.03.2018,31.12.2019 - 12.01.2020, 04.02.2020 - 17.04.2020, 27.05.2020 - 01.06.2020; зарахувати до підземного пільгового стажу за професіями згідно з постановою КМУ № 202 від 31.03.1994 стаж ОСОБА_1 12.07.1999 - 27.08.1999, 17.04.2002 - 07.05.2003, 05.06.2003 - 31.12.2003, 01.01.2004 - 01.04.2005, 18.05.2005 - 31.05.2005, 02.06.2005 - 15.03.2007; зарахувати до підземного пільгового стажу за провідними професіями, визначеними статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стаж ОСОБА_1 01.07.2005 - 01.01.2006, 21.07.2015 - 26.02.2018, 01.03.2018 -21.01.2020.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізький області №056650010567 від 16.05.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізький області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 07.05.2025, зарахувавши до пільгового підземного стажу з повним робочим днем під землею за професіями згідно з постановою КМУ № 202 від 31.03.1994, який дає право на пенсію у відповідності до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період навчання з 01.09.1995 по 30.06.1998, та періоди роботи з 08.07.1998 по 30.08.1998, 26.04.2000 по 11.07.2000, 02.04.2005 по 17.05.2005, 17.12.2007 по 22.12.2007, 26.09.2008 по 04.10.2008, 22.03.2010, 03.08.2010, 30.09.2010, 31.03.2011, 30.09.2011, 03.05.2012 по 09.05.2012, 16.07.2012, 16.09.2013 по 17.09.2013, 31.03.2014, 30.04.2014 по 01.05.2014, 29.06.2014 по 03.07.2014, 04.10.2014, 19.02.2015 по 24.02.2015, 04.02.2020 по 17.04.2020, 27.05.2020 по 01.06.2020, а також періоди роботи з 12.07.1999 по 27.08.1999, 17.04.2002 по 07.05.2003, 05.06.2003 по 31.12.2003, 01.01.2004 по 01.04.2005 та до пільгового підземного стажу на провідних професіях, який дає право на пенсію у відповідності до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з 18.05.2005 по 01.01.2006, з 21.07.2015 по 29.06.2016, 30.06.2016, 01.07.2016 по 26.09.2016, 27.09.2016 по 29.09.2016, 27.02.2017 по 02.03.2017, 31.05.2017, 01.03.2018, 05.03.2018 по 14.04.2018, 17.04.2018 по 30.06.2018, 02.07.2018 по 31.07.2018, з 05.09.2018 по 24.09.2018, 01.10.2018 по 31.12.2018, 08.01.2019 по 31.01.2019, 06.03.2019 по 30.03.2019, 05.06.2019 по 23.06.2019, 01.07.2019 по 30.08.2019, 04.11.2019 по 06.11.2019, 15.11.2019 по 24.11.2019, 01.12.2019 по 30.12.2019, 31.12.2019 по 12.01.2020.
В інший частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати судове рішення та відмовити у задоволені позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідачем вказано, що відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вказує, що суд не може втручатися у дискреційні повноваження управління в питаннях призначення пенсії.
Вважає рішення про відмову у призначенні пенсії правомірним.
Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді не формувалась. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».
Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».
Суд, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.05.2025 звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах розглянуто Головним управлінням пенсійного фонду України в Запорізький області (далі за текстом відповідач).
16.05.2025 за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії прийнято рішення № 056650010567 про відмову призначення пенсії у зв`язку із відсутністю пільгового стажу та недосягненням пенсійного віку — 50 років.
Згідно з рішенням страховий стаж заявника становить 49 років 07 місяців 18 днів, в тому числі пільговий стаж на підземних роботах згідно Постанови № 202 (25 років) - 17 років 03 місяці 12 днів та пільговий стаж за списком №1 становить - 22 роки 01 місяць 14 днів. Результати розгляду доку ментів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди.
Не погодившись із рішенням Пенсійного органу та відмовою у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд погоджує висновки суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).
Частиною 3 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пільгових умовах пенсія за віком призначається, працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років
Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ), а саме, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуруються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.
Комплексний аналіз зазначених норми дає підстави для висновку, що право на передбачену частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV пенсію незалежно від віку мають робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах в шахтах, та за наявності передбаченого стажу такої роботи - 25 років або працівники провідних професій за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. 
Згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до положень пунктів 3, 20 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутня інформація, що визначає право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, зміст наведених норм права свідчить, що основним документом на підтвердження пільгового стажу роботи є трудова книжка, та за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо. Уточнюючі довідки мають подаватися у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.
Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку стажу (форма РС-право) до підземного пільгового стажу за професіями згідно з постановою КМУ № 202 від 31.03.1994, позивачу зараховано періоди:
з 28.04.2001 по 11.04.2002 – 11 місяців 14 днів;
з 14.04.2007 по 22.11.2007 – 7 місяців 9 днів;
з 23.12.2007 по 25.09.2008 – 9 місяців 3 дні;
з 05.10.2008 по 11.05.2009 – 7 місяців 7 днів;
з 13.05.2009 21.03.2010 – 10 місяців 9 днів;
з 23.03.2010 по 02.08.2010 – 4 місяці 10 днів;
з 04.08.2010 29.09.2010 – 1 місяць 26 днів;
з 01.10.2010 по 30.03.2011 – 6 місяців;
з 01.04.2011 по 29.09.2011 – 5 місяців 29 днів;
з 01.10.2011 по 23.02.2012 – 4 місяці 23 дня;
з 10.05.2012 по 15.07.2012 – 2 місяці 6 днів;
з 17.07.2012 по 15.09.2013 – 1 рік 1 місяці 29 днів;
з 18.09.2013 по 30.03.2014 – 6 місяців 13 днів;
з 01.04.2014 по 29.04.2014 – 29 днів;
з 02.05.2014 по 28.06.2014 – 1 місяців 27 днів;
з 04.07.2014 по 30.09.2014 – 2 місяця 27 днів;
з 05.10.2014 ро 14.10.2014 – 10 днів;
з 25.10.2014 по 15.02.2015 – 3 місяці 21 днів;
з 25.02.2015 по 20.07.2015 – 4 місяці 26 днів;
з 23.07.2015 по 29.06.2016 – 11 місяців 7 днів;
з 01.07.2016 по 26.09.2016 – 2 місяці 26 днів;
з 05.03.2018 по 14.04.2018 – 1 місяць 10 днів;
з 17.04.2018 по 30.06.2018 – 2 місяці 14 днів;
з 02.07.2018 по 31.07.2018 – 1 місяць;
з 05.09.2018 по 24.09.2018 – 20 днів;
з 01.10.2018 по 31.12.2018 – 3 місяці;
з 08.01.2019 по 31.01.2019 – 24 дні;
з 06.03.2019 по 30.03.2019 – 25 днів;
з 05.06.2019 по 23.06.2019 – 19 днів;
з 01.07.2019 по 30.08.2019 – 2 місяці;
з 04.11.2019 по 06.11.2019 – 3 дні;
з 15.11.2019 по 24.11.2019 – 10 дні;
з 01.12.2019 по 30.12.2019 – 1 місяць;
з 02.06.2020 по 21.06.2024 – 4 роки 20 днів.
До списку №1 без специфічних умов праці зараховано:
з 13.07.1999 по 27.08.1999 – 1 місяць 15 днів;
з 17.04.2002 по 07.05.2003 – 1 рік 21 дні;
з 05.06.2003 по 31.12.2003 – 6 місяців 27 днів;
з 01.01.2004 по 01.04.2005 – 1 рік 3 місяців 1 день;
з 18.05.2005 по 31.05.2005 – 14 днів;
з 02.06.2005 по 15.03.2007 – 1 років 9 місяців 14 днів.
До підземного пільгового стажу за провідними професіями зараховано:
з 30.09.2016 по 26.02.2017 – 4 місяці 27 днів;
з 03.03.2017 по 30.05.2017 – 2 місяці 28 днів;
з 01.06.2017 по 26.02.2018 – 8 місяців 26 днів;
з 02.03.2018 по 04.03.2018 – 3 днів;
з 15.04.2018 по 16.04.2018 – 2 дні;
з 01.07.2018 по 01.07.2018 – 1 день;
з 01.08.2018 по 04.09.2018 – 1 місяць 4 дня;
з 25.09.2018 по 30.09.2018 – 6 днів;
з 01.01.2019 по 07.01.2019 – 7 днів;
з 01.02.2019 по 05.03.2019 – 1 місяць 5 днів;
з 31.03.2019 по 04.06.2019 – 2 місяця 4 днів;
з 24.06.2019 по 30.06.2019 – 7 днів;
з 31.08.2019 по 03.11.2019 – 2 місяці 3 дня;
з 07.11.2019 по 14.11.2019 – 8 днів;
з 25.11.2019 по 30.11.2019 – 6 днів;
з 13.01.2020 по 21.01.2020 – 9 днів.
Позивач просить суд зарахувати до підземного пільгового стажу за професіями згідно з постановою КМУ № 202 від 31.03.1994 та за списком №1, як передбачено частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стаж 01.09.1995 - 30.06.1998, 08.07.1998 - 30.08.1998, 26.04.2000 - 11.07.2000, 02.04.2005 - 17.05.2005, 01.06.2005, 17.12.2007 - 22.12.2007, 26.09.2008 - 04.10.2008, 22.03.2010, 03.08.2010, 30.09.2010, 31.03.2011, 30.09.2011, 03.05.2012 - 09.05.2012, 16.07.2012, 16.09.2013 - 17.09.2013, 31.03.2014, 30.04.2014 - 01.05.2014, 29.06.2014 - 03.07.2014, 04.10.2014, 19.02.2015 - 24.02.2015, 21.07.2015 - 22.07.2015, 30.06.2016, 27.09.2016 - 29.09.2016, 27.02.2017 - 02.03.2017, 31.05.2017, 01.03.2018, 31.12.2019 - 12.01.2020, 04.02.2020 - 17.04.2020, 27.05.2020 - 01.06.2020; зарахувати до підземного пільгового стажу за професіями згідно з постановою КМУ № 202 від 31.03.1994 стаж 12.07.1999 - 27.08.1999, 17.04.2002 - 07.05.2003, 05.06.2003 - 31.12.2003, 01.01.2004 - 01.04.2005, 18.05.2005 - 31.05.2005, 02.06.2005 - 15.03.2007; зарахувати до підземного пільгового стажу за провідними професіями, визначеними статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стаж ОСОБА_1 01.07.2005 - 01.01.2006, 21.07.2015 - 26.02.2018, 01.03.2018 - 21.01.2020.
Трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 , копія якої наявна в матеріалах справи, містить такі записи, що стосуються спірних періодів:
01.09.1995 по 30.06.1998 навчався у Донецькому індустріально-педагогічному технікумі міста Донецька;
09.06.1997 — 26.08.1997 працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті на період практики на Шахті ім. Абакумова В.О. Донецьквугілля;
08.07.1998 — 30.08.1998 працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті на ДВАТ “Шахта ім. О.О. Скочинського” ДП ДХК Донвугілля;
12.07.1999 — 27.08.1999 працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті на ДВАТ “Шахта ім. О.О. Скочинського” ДП ДХК Донвугілля;
07.04.2000 — 11.07.2000 працював учнем гірника підземного з повним робочим днем в шахті, гірником підземним на ДВАТ “Шахта ім. О.О. Скочинського” ДП ДХК Донвугілля;
14.07.2000 — 14.04.2001 працював слюсарем КІПтаА в Донецькому державному інституті кольорових металів;
28.04.2001 — 11.04.2002 працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті, механіком дільниці з повним робочим днем в шахті на ДВАТ “Шахта ім. О.О. Скочинського” ДП ДХК Донвугілля;
17.04.2002 — 27.05.2003 працював підземним електрослюсарем з повним робочим днем в шахті на Орендному підприємстві “Шахта ім. О.Ф.Засядька”;
05.06.2003 — 01.04.2005 працював підземним гірничим майстром з повним робочим днем в шахті на ВАТ “Рутчанківський завод “Гормаш”;
18.05.2005 — 01.01.2006 працював гірником очисного забою підземним з повним робочим днем в шахті на ВП “Шахта ім. М.І. Калініна” ДП “Донецьквугілля Донецька вугільна коксова компанія;
02.01.2006 — 15.03.2007 працював підземним гірничим майстром з повним робочим днем в шахті на ВП “Шахта ім. М.І. Калініна” ДП “Донецьквугілля Донецька вугільна коксова компанія;
02.04.2007 — 22.11.2007 працював гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті на ВАТ “Шахта “Красноармійська Західна №1;
17.02.2007 — 23.02.2012 працював гірничим майстром підземними з повним робочим днем в шахті, учнем гірника підземного, помічником начальника дільниці підземним з повним робочим днем в шахті на ДП “ВК “Краснолиманська”;
03.05.2012 — 15.09.2013 працював заступником механіка дільниці підземним з повним робочим днем в шахті, помічником начальника дільниці підземними з повним підземним робочим днем в шахті на ДП “ВК “Краснолиманська”;
16.09.2013 — 30.09.2014 працював помічником начальника дільниці підземним з повним робочим днем в шахті на ТОВ “Краснолиманське”;
04.10.2014 — 14.10.2014 працював помічником начальника дільниці підземним з повним робочим днем в шахті на ДП “ВК “Краснолиманська”;
25.10.2014 — 15.02.2015 працював механіком дільниці підземним з повним робочим днем в шахті на ПСП “Шахтоуправління “Добропільське” ТОВ “ДТЕК Добропіллявугілля”;
19.02.2015 — 20.07.2015 працював гірником підземним з повним підземним робочим днем в шахті на ДП “ВК “Краснолиманська”;
21.07.2015 — 26.02.2018 учнем гірника очисного забою підземним, гірником очисного забою з повним підземним робочим днем в шахті, ДП “ВК “Краснолиманська”;
01.03.2018 — 21.01.2020 працював гірником очисного забою підземним з повним підземним робочим днем в шахті на ТОВ “Краснолиманське”;
04.02.2020 — 17.04.2020 працював помічником начальника дільниці підземним з повним підземним робочим днем в шахті на ТОВ “Шахтпромсервіс”;
27.05.2020 — 25.06.2024 працював начальником зміни підземним з повним робочим днем в шахті, помічником начальника дільниці з повним робочим днем в шахті на ПРАТ “Шахтоуправління “Покровське”.
Затверджений постановою Кабінету міністрів України від 31.03.1994 № 202 Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії терміном не менше 25 років, що діяв у період роботи позивача, включає усіх робітників, зайнятих протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівників і спеціалістів підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю) (розділ 1).
Суд вважає записи трудової книжки достатніми для встановлення виконання позивачем у період з 01.09.1995 по 30.06.1998, 08.07.1998 по 30.08.1998, 26.04.2000 по 11.07.2000, 02.04.2005 по 17.05.2005, 17.12.2007 по 22.12.2007, 26.09.2008 по 04.10.2008, 22.03.2010, 03.08.2010, 30.09.2010, 31.03.2011, 30.09.2011, 03.05.2012 по 09.05.2012, 16.07.2012, 16.09.2013 по 17.09.2013, 31.03.2014, 30.04.2014 по 01.05.2014, 29.06.2014 по 03.07.2014, 04.10.2014, 19.02.2015 по 24.02.2015, 04.02.2020 по 17.04.2020, 27.05.2020 по 01.06.2020, а також періоди з 12.07.1999 по 27.08.1999, 17.04.2002 по 07.05.2003, 05.06.2003 по 31.12.2003, 01.01.2004 по 01.04.2005 робіт, що визначені Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії терміном не менше 25 років, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 31.03.1994 № 202. Обґрунтувань відповідача про врахування зазначеного періоду як робіт за Списком № 1 (без специфікації стажу) щодо періодів з 12.07.1999 по 27.08.1999, 17.04.2002 по 07.05.2003, 05.06.2003 по 31.12.2003, 01.01.2004 по 01.04.2005 роботи позивача не наведено. 
Щодо періоду навчання у Донецькому індустріально-педагогічному технікумі з 01.09.1995 по 30.06.1998, суд зазначає наступне.
Пунктом д частини 3 статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Законом України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" № 103/98-ВР від 10 лютого 1998 року, з наступними змінами і доповненнями, а саме ч. 1 ст. 38 "Гарантії соціального захисту здобувача освіти та випускника закладу професійної (професійно-технічної) освіти", встановлено: час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
За положенням ст.3 Закону, професійна (професійно-технічна) освіта є складовою системи освіти України. Професійна (професійно-технічна) освіта є комплексом педагогічних та організаційно-управлінських заходів, спрямованих на забезпечення оволодіння громадянами знаннями, уміннями і навичками в обраній ними галузі професійної діяльності, розвиток компетентності та професіоналізму, виховання загальної і професійної культури. Професійна (професійно-технічна) освіта здобувається у закладах професійної (професійно-технічної) освіти.
Професійне (професійно-технічне) навчання - складова професійної (професійно-технічної) освіти. Професійне (професійно-технічне) навчання передбачає формування і розвиток професійних компетентностей особи, необхідних для професійної діяльності за певною професією у відповідній галузі, забезпечення її конкурентоздатності на ринку праці та мобільності, перспектив її кар`єрного зростання впродовж життя.
Відповідно до ст. 5 Закону, професійна (професійно-технічна) освіта здобувається громадянами України в державних і комунальних закладах професійної (професійно-технічної) освіти безоплатно, за рахунок держави, а у державних та комунальних акредитованих вищих професійно-технічних навчальних училищах та центрах професійної освіти - у межах державного та/або регіонального замовлення безоплатно, на конкурсній основі.
За змістом статті 17 Закону України «Про професійно-технічну освіту», професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.
Статтею 18 вказаного Закону визначено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійно-технічної освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання.
Згідно з частиною 4 статті 19 вказаного Закону, професійно-технічні навчальні заклади незалежно від форм власності та підпорядкування розпочинають діяльність, пов`язану з підготовкою кваліфікованих робітників та наданням інших освітніх послуг, після отримання ліцензії. Ліцензія видається у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Вказаною нормою передбачено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання.
Отже, на професійне навчання в технікумах поширюються положення ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту».
Аналогічний висновок щодо зарахування періоду навчання позивача в технікумі до пільгового стажу міститься в постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі №367/945/17. 
З аналізу вищезазначених норм встановлено, що для зарахування спірного періоду навчання до пільгового стажу, встановлено, що особа після завершення навчання має працевлаштуватись за професією, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, при цьому не встановлюючи обмежень щодо часу працевлаштування особи або конкретної професії.
Отже, з огляду на період навчання позивача з 01.09.1995 по 30.06.1998 та відповідно до записів трудової книжки позивача, в подальшому працевлаштований 08.07.1998 ДВАТ «Шахта ім. О.О. Скочинського» електрослюсарем підземним за набутою професією.
Таким чином, період навчання позивача з 01.09.1995 по 30.06.1998 підлягає зарахуванню до підземного пільгового стажу за професіями згідно з постановою КМУ № 202 від 31.03.1994, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З огляду на зазначене вимоги позивача про зобов`язання врахувати до підземного пільгового стажу за професіями згідно з постановою КМУ № 202 від 31.03.1994, що надає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів роботи з 01.09.1995 по 30.06.1998, 08.07.1998 по 30.08.1998, 26.04.2000 по 11.07.2000, 02.04.2005 по 17.05.2005, 17.12.2007 по 22.12.2007, 26.09.2008 по 04.10.2008, 22.03.2010, 03.08.2010, 30.09.2010, 31.03.2011, 30.09.2011, 03.05.2012 по 09.05.2012, 16.07.2012, 16.09.2013 о 17.09.2013, 31.03.2014, 30.04.2014 по 01.05.2014, 29.06.2014 по 03.07.2014, 04.10.2014, 19.02.2015 по 24.02.2015, 04.02.2020 по 17.04.2020, 27.05.2020 по 01.06.2020, а також періоди з 12.07.1999 по 27.08.1999, 17.04.2002 по 07.05.2003, 05.06.2003 по 31.12.2003, 01.01.2004 по 01.04.2005 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Також судом встановлено, що з 18.05.2005 по 01.01.2006, 21.07.2015 по 26.02.2018, 01.03.2018 по 21.01.2020 позивач працював гірником очисного забою з повним робочим у шахті. 
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Отже, за змістом вказаної норми, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, лише якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.
Проте, встановлені у цій справі обставини свідчать, що спеціальний трудовий стаж позивача у спірні періоди, підтверджується записами в трудовій книжці, де вказано, що у спірні періоди позивач працював повний робочий день підземним гірничим очисного забою.
Тобто трудова книжка позивача має усі кваліфікуючи ознаки, які відносять таку роботу до пільгової. Позивач працював на провідних професія: робітник очисного вибою.
Враховуючи те, що у вищевказаний період позивач працював за професією/займав посаду, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, тому вказаний період його роботи підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах (спеціальний стаж провідні професії).
Разом з тим, як вже встановлено судом, періоди роботи позивача з 30.09.2016 по 26.02.2017, з 03.03.2017 по 30.05.2017, з 01.06.2017 по 26.02.2018, з 02.03.2018 по 04.03.2018, з 15.04.2018 по 16.04.2018, з 01.07.2018 по 01.07.2018, з 01.08.2018 по 04.09.2018, з 25.09.2018 по 30.09.2018, з 01.01.2019 по 07.01.2019, з 01.02.2019 по 05.03.2019, з 31.03.2019 по 04.06.2019, з 24.06.2019 по 30.06.2019, з 31.08.2019 по 03.11.2019, з 07.11.2019 по 14.11.2019, з 25.11.2019 по 30.11.2019, з 13.01.2020 по 21.01.2020 вже зараховано до стажу позивача за ст.14, П/П, підземні, сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в, а тому такі вимоги підлягають задоволенню частково.
Крім того, суд вказує, що зазначені періоди не підлягають зарахуванню до пільгового стажу відповідно до Постанови № 202, оскільки, як вже встановлено судом, у вказані періоди позивач працював підземним гірником очисного вибою, що відноситься до провідних професій, а тому вказані періоди мають враховуватися саме до пільгового стажу, як працівнику провідних професій, що також стосується вимог щодо зарахування періодів роботи з 01.06.2005, 21.07.2015 по 22.07.2015, 30.06.2016, 27.09.2016 по 29.09.2016, 27.02.2017 по 02.03.2017, 31.05.2017, 01.03.2018, 31.12.2019 по 12.01.2020.
Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги, що основним документом, що підтверджує право на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць за умови праці є наказ по підприємству, організації, оскільки накази про затвердження атестації робочих місць можуть бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці та в тих випадках, коли такий пільговий стаж виник до 21.08.1992 року. Після 21.08.1992 основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом №1788 (статті 13, 62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
Також, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Таким чином, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року, 25 листопада 2014 року 10 і 17 березня, 14 квітня, 2 грудня 2015 року, 10 лютого, 12 квітня 2016 року (справи №№21-183а13, 21-519а14, 21-51а15, 21-585а14, 21-383а14, 21-1329а15, 21-5432а15, 21-6501а15), щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.
Стосовно не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача днів безоплатної відпустки та простою, суд зазначає, що за приписами ст. 84 КЗпП України, у випадках, передбачених статтею 25 Закону України "Про відпустки", працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про відпустки" право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи.
Як слідує зі ст. 4 Закону України "Про відпустки", відпустки без збереження заробітної плати є одними з видів відпусток.
Відповідно до статей 25 та 26 Закону України "Про відпустки" відпустки без збереження заробітної плати надаються в обов`язковому порядку, або за згодою сторін.
Час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.
Якщо брати до уваги лист Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 № 713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.
Також, Верховний Суд у постанові від 19.03.2019 у справі № 295/8979/16-а та постанові від 26.03.2020 у справі №423/2860/16-а зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.
Відповідач не скористався повноваженнями, передбаченими частиною 3 статті 44 Закону №1058-IV, не витребували від підприємств відповідних документів або відомостей стосовно підстав надання позивачеві відпуски без збереження заробітної плати та застосування простою. А також не зазначив про необхідність підтвердження цих відомостей власне позивачем.
Слід зазначити, що сукупна кількість днів безоплатної відпустки та прогулів не перевищує одного місяця в календарному, проте, відповідач їх до пільгового стажу не зарахував без зазначення причин та вчинення передбачених законом дій для з`ясування зв`язку із виробничою необхідністю. Тому дії відповідача щодо незарахування цих періодів до пільгового стажу в контексті спірних правовідносин є протиправними.
Також суд зазначає, що відповідно до листа Міністерства соціального захисту України від 05.11.1993 № 02-82орг періоди навчання робітників підземним професіям зараховується до пільгового стажу у разі наявності відповідних записів у трудовій книжці, проходження навчання на протязі повного робочого дня та з урахуванням оплати праці зазначених робітників за час навчання за тарифними ставками, передбаченими для робітників відповідних професій, яким вони навчаються.
Докази, які б спростовували факт проходження навчання на протязі повного робочого дня та з урахуванням оплати праці позивача за час навчання за тарифними ставками, передбаченими для робітників відповідних професій, яким він навчався, у матеріалах справи відсутні.
При цьому суд зазначає, що у спірному рішенні про відмову у призначенні пенсії взагалі не зазначено про не зарахування вказаних періодів перебування позивача у безоплатних відпустках та прогулах, періодів навчання, що також свідчить про недотримання відповідачем принципів обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень.
Верховний Суд в постанові від 24.04.2019 в справі №815/1554/17, аналізуючи практику Європейського Суду з прав людини, вказав на те, що принцип правової визначеності має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування існуючих норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій, а також послідовність дій держави щодо можливого втручання в охоронювані Конвенцією та Конституцією України права та свободи цієї особи.
Як вже зазначалося судом, оскаржуване рішення не містить конкретних періодів роботи позивача, які не зараховані до пільгового стажу.
Вказане не відповідає загальному принципу правової визначеності.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу позивача частини спірних періодів роботи, що призвело до невірного розрахунку пільгового стажу позивача для призначення пенсії та, як наслідок, було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу.
З огляду на визнання протиправним та скасування спірного рішення, належним способом захисту порушеного права на отримання обґрунтованого та вмотивованого рішення за його заявою є зобов`язання відповідача повторно розглянути дану заяву та вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням висновків суду.
Враховуючи наведене вище, суд погоджує висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. 
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року у справі № 200/4359/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 19 травня 2026 року.

Судді А.В. Гайдар
Е.Г. Казначеєв
І.В.Сіваченко