ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" червня 2026 р. Справа№ 910/9617/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Майданевича А.Г.
суддів: Суліма В.В. 
Гаврилюка О.М. 

за участю секретаря судового засідання: Гончаренка О.М.
представників сторін
від позивача: не з`явився;
від відповідача: Левицький А.О.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції
апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського
підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП
«Ліси України»
на рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2026
у справі № 910/9617/25 (суддя Полякова К.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЛКОМ»
до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси
України»
про зобов`язання передати товар,-

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЛКОМ" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (далі-відповідач), в якій просило зобов`язати Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" виконати зобов`язання за договором купівлі-продажу необробленої деревини № UEEX-10665-12 від 11.03.2025 в натурі, шляхом передачі Товариству з обмеженою відповідальністю "ВЛКОМ" 50,00 м.куб. деревини дров`яної ПВ, породи ялина, діаметром не менше 5 см, довжиною 2-4 м, загальною вартістю 71 805,43 грн з ПДВ, за місцем відвантаження, погодженого сторонами.
В обгрунтування позовних вимог позивач послався на неналежне виконання з боку відповідача договірних обов`язків.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 у справі № 910/9617/25 позов задоволено повністю.
Зобов`язано Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» виконати зобов`язання за договором купівлі-продажу необробленої деревини № UEEX-10665-12 від 11.03.2025 у натурі, шляхом передачі Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЛКОМ» 50,00 м.куб. деревини дров`яної ПВ, породи ялина, діаметром не менше 5 см, довжиною 2-4 м, загальною вартістю 71 805,43 грн з ПДВ, за місцем відвантаження, погодженим сторонами
Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЛКОМ» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. витрат зі сплати судового збору.
Задовольняючи позовні вимоги, суд вказав, що відповідачем поставку товару в установлений договором строк - протягом 5 робочих днів після отримання попередньої оплати, тобто до 12.06.2025 не здійснено. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про зобов`язання відповідача згідно з вимогами ч.2 ст. 693 ЦК України передати товар позивачу та задовольнив позовні вимоги у повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 у справі № 910/9617/25 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
Апелянт вказує, що він протягом усього строку дії договору купівлі-продажу необробленої деревини № UEEX-10665-12 від 11.03.2025 належним чином і добросовісно виконував всі свої зобов`язання на засадах справедливості, добросовісності та розумності, передбачених ст. 3 ЦК України, зокрема неодноразово (листами від 14.04.2025 № 7338, від 19.06.2025 № 11727, від 13.06.2025 № 12120, від 19.06.2025 №12497, від 23.06.2025 №12722, від 27.06.2025 № 13100) направляв на офіційну електронну адресу позивача Vlkom1@ukr.net повідомлення про готовність товару та запрошення на його відбір у межах строку поставки до 30.06.2025 включно.
Водночас, ТОВ «ВЛКОМ», попри здійснену повну оплату, систематично ухилялося від виконання своїх кореспондуючих обов`язків покупця, ігноруючи отримані запрошення, не надсилаючи письмового підтвердження чи відмови щодо відбору, не забезпечуючи прибуття представника та не вивозячи лісоматеріали у встановлені договором строки, чим грубо порушило його умови, принципи добросовісності та розумності (ст. 3 ЦК України), а також фактично унеможливило виконання зобов`язання протягом строку дії договору до 30.06.2025.

Узагальнені доводи відзиву позивача на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, наданому 19.02.2026, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін.
Крім того, позивач вказує, що доводи не спростовують встановленого факту - обов`язку передати товар належним чином лежить на продавцеві, а доказів належного передачі (відвантаження) товару або створення реальної можливості його прийняття в порядку, узгодженому сторонами, скаржник не надав.
Посилання відповідача на надсилання запрошень електронною поштою не є доказом належного виконання зобов`язання з передачі товару. 
Жодного належного доказу на підтвердження того, що товар підготовлений до передачі покупцю у спосіб, який дозволяв виконати обов`язок продавця, а покупцю - здійснити приймання, апеляційна скарга не містить.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2026 справу № 910/9617/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) - Майданевича А.Г., суддів Коротун О.М., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» на рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 у справі № 910/9617/25 та призначено до судового розгляду на 30.03.2026.
У зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М., яка не є головуючим суддею, 30.03.2026 у відпустці розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/1055/26 від 30.03.2026 призначено повторний автоматизований розподіл справи 910/9617/25.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2026 справу № 910/9617/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) - Майданевича А.Г., суддів Крижний О.М., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» на рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 у справі № 910/9617/25 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі головуючого судді - Майданевича А.Г., суддів Крижного О.М., Суліма В.В. та призначено на 04.05.2026.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2026, у зв`язку з перебуванням судді Крижного О.М. у відрядженні з 29.04.2026 по 04.05.2026, справу № 910/9617/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) - Майданевича А.Г., суддів Гаврилюк О.М., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.05.2026 апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» на рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 у справі № 910/9617/25 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі головуючого судді - Майданевича А.Г., суддів Суліма В.В., Гаврилюка О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.05.2026 розгляд апеляційної скарги Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» на рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 у справі № 910/9617/25 відкладено на 01.06.2026, у зв?язку з неявкою сторін у справі.
Колегією суддів у судовому засіданні 01.06.2026 було досліджено матеріали справи, а також всі заяви, заперечення, додаткові пояснення, після чого, суд перейшов на стадію судових дебатів. Після судових дебатів, колегія суддів оголосила скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення.

Позиції учасників справи

Представник відповідача у суді апеляційної інстанції 01.06.2026 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, з підстав, викладених у ній, оскаржуване рішення місцевого господарського суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Представник позивача у судове засідання 01.06.2026 не з?явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями, наявними у матеріалах справи. Проте, у відзиві на апеляційну скаргу представник позивача заявив клопотання про розгляд справи у його відсутність.
Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представників сторін обов`язковою в судове засідання не визнавалась, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначеного представника позивача.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що 11.03.2025 між позивачем (далі - покупець) та відповідачем (далі - продавець) укладено договір купівлі-продажу необробленої деревини № UEEX-10665-12 (далі - договір), що підтверджується відповідним біржовим свідоцтвом № 10665/110325/39387152/1.
Відповідно до пункту 1.1 договору за результатами аукціону з продажу необробленої деревини на підставі укладеної біржової угоди, продавець зобов`язався передати у власність покупця, а покупець - прийняти необроблену деревину, реалізовану під час такого аукціону, і оплатити його вартість, а саме: - Лот: 53; - Товар: деревина дров`яна ПВ, порода Ялина, діаметр D0b (менше/дорівнює 5 см), довжина 2- 4 м.; - Об`єм: 50,00 м.куб.; - Загальна вартість: 71 805,43 грн (з ПДВ); - Термін поставки: з 01.04.2025 по 30.06.2025 включно.
Згідно з пунктом 1.3 договору право власності на товар за цим договором переходить до покупця з моменту виконання умов поставки відповідно до цього договору.
Термін поставки згідно з цим договором: від 01.04.2025 до 30.06.2025 включно (пункт 3.1 договору).
Згідно з пунктом 4.4 договору, рахунок на оплату кожної партії товару направляється продавцем покупцю в строк та в порядку, що визначені п.п. 3.5.1, 3.5.2, та п. 3.6 даного договору, з урахуванням підписаного сторонами графіку поставки.
У пункті 4.5 договору визначено, що покупець зобов`язаний протягом 5 робочих днів після отримання рахунку на оплату партії товару здійснити оплату (на умовах 100 % передоплати) вартості кожної партії товару виключно в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця в розмірі, визначеному продавцем у рахунку з урахуванням умов, встановлених п. 4.3 договору, якщо інше не обумовлено сторонами згідно з п. 4.7 договору.
Відповідно до пункту 5.2 договору, продавець зобов`язаний протягом 5 робочих днів передати покупцеві партію товару після отримання на свій рахунок 100 % передоплати за партію товару або здійснити відвантаження партії товару відповідно до графіку поставки з урахуванням пункту 4.7 договору продавець зобов`язаний надати покупцеві наступні документи під час передачі кожної партії товару: товарно-транспортна (залізнична) накладна, рахунок-фактура на оплату товару.
У пункті 10.2. договору визначено термін його дії до 30 червня 2025 року.
На виконання умов договору, позивачем перераховано 71 805,43 грн, а саме: 11.04.2025 перераховано гарантійний внесок у сумі 2 547,54 грн; 17.04.2025 перераховано кошти у сумі 50 263,80 грн.; 05.06.2025 перераховано 18 994,09 грн.
При цьому, до матеріалів справи позивачем надано лист від 17.04.2025 № 16 до відповідача, в якому позивач просив у відповідь на запрошення на відбір деревини надати підтвердження наявності деревини шляхом відображення її в Єдиній державній системі електронного обліку деревини за кожен робочий день з 14.04.2025 по 17.04.2025 включно.
Також, позивач звертався до відповідача з листами від 07.05.2025 № 28, від 20.05.2025 № 39, від 05.06.2025 № 40, 45, від 13.06.2025 № 52, 56, від 17.06.2025 № 57, 59, від 19.06.2025 № 62, від 23.06.2025 № 64, 67, від 26.06.2025 № 68, від 18.07.2025 № 81 щодо забезпечення виконання умов договору та поставки товару.
Втім, відповідач поставку товару в обумовлений договором строк до 12.06.2025, не здійснив, у зв`язку з чим, позивач змушений був звернутись до суду з даним позовом.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 у справі № 910/9617/25 позов задоволено повністю.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 ЦК України передбачено, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості, тощо), що стосуються товару і підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.
Водночас, відповідачем відповідно до умов договору купівлі-продажу необробленої деревини № UEEX-10665-12 від 11.03.2025 не було здійснено поставку оплаченої партії товару, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.
Апелянт зазначає, що оскільки договір купівлі-продажу необробленої деревини № UEEX-10665-12 від 11.03.2025 припинився 30.06.2025, то і припинились зобов`язання сторін, які виникли з цього договору, а після закінчення строку дії договору у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача виконати його умови, зокрема щодо поставки товару.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Частиною 2 цієї статті визначено, що припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Стаття 599 Цивільного кодексу України та стаття 202 Господарського кодексу України встановлюють, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Поряд з належним виконанням законодавство передбачає і інші підстави припинення зобов`язань (прощення боргу, неможливість виконання, припинення за домовленістю, передання відступного, зарахування). Однак, чинне законодавство не передбачає таку підставу припинення зобов`язання як закінчення строку дії договору.
Тобто, зобов`язання, невиконане належним чином, продовжує існувати, незважаючи на закінчення строку дії договору.
Відповідно до частини 7 статті 180 Господарського кодексу України, строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зобов`язання, яке існувало на момент дії договору, однак лишилось невиконаним, підлягає виконанню незалежно від того, що термін дії договору закінчився.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №927/333/17, від 19.03.2019 у справі № 916/626/18.
З огляду на викладене, доводи апелянта стосовно того, що договір від 11.03.2025 № UEEX-10665-12 закінчився, тому припинились зобов`язання сторін, які виникли з цього договору, є безпідставними.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 663 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Апелянт зазначав, що направляв позивачеві листи запрошення на відбір партії товару, однак вказані доводи скаржника щодо надсилання позивачеві запрошення на відбір партії товару та повідомлення про готовність до відвантаження лісопродукції за договором № UEEX-10665-12 від 11.03.2025 відхиляються колегією суддів, оскільки в матеріалах справи відсутні докази направлення зазначених листів та отриманні їх позивачем.
Водночас, позивач неодноразово направляв відповідачеві листи (від 07.05.2025, від 20.05.2025, від 05.06.2025, від 13.06.2025, від 17.06.2025, від 19.06.205, від 23.06.2025, від 26.06.2025, від 18.07.2025) щодо пояснення не виконання умов договору. Докази направлення містяться в матеріалах справи.
Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку, що вимоги позивача є доведеними, належними, допустимими та більш вірогідними доказами в розумінні ст. 76-79 ГПК України, а тому підлягають задоволенню.
Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» на рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 у справі № 910/9617/25 не підлягає задоволенню.
На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).
Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» на рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 у справі № 910/9617/25 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 у справі № 910/9617/25 слід залишити без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.
Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» на рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 у справі № 910/9617/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 у справі №910/9617/25 залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на апелянта.
4. Матеріали справи № 910/9617/25 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена на підписана 04.06.2026.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич 

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк