УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 638/13047/24
провадження № 51-1597 ск 26
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Харкова від 4 листопада 2025 року та на ухвалу Харківського апеляційного суду від 16 квітня 2026 року 
у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024221200001109 щодо 
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Московського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2022 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік чотири місяці, звільненого по відбуттю строку покарання,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 
ст. 307 КК України.
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Шевченківського районного суду міста Харкова від 4 листопада 2025 року, залишеним без зміни ухвалою Харківського апеляційного суду від 16 квітня 2026 року, ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років з конфіскацією майна.
Вирішено питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат 
у кримінальному провадженні.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він маючи умисел на вчинення тяжкого злочину у сфері незаконного обігу психотропних речовин та реалізуючи його, здійснював збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP. Так, ОСОБА_5 перебуваючи у невстановленому місці, у невстановлену дату та час, але не пізніше 06:20, 23 травня 2024 року, отримав на власний мобільний телефон торгівельної марки ««MEIZU PRO 6», через програму системи миттєвих повідомлень «Telegram», від невстановленої особи повідомлення з координатами місця отримання посилки з особливо небезпечною психотропною речовиною обіг якої заборонено.
У невстановлену дату та час, але не пізніше 06:20, 23 травня 2024 року, ОСОБА_5 , маючи корисливий мотив, діючи умисно, повторно, з метою особистого збагачення, прослідував до невстановленого місця та забрав посилку із особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP, як це було обумовлено із невстановленою особою, тим самим незаконно придбав та почав зберігати з метою подальшого збуту на території Шевченківського району міста Харкова. 
Після цього, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із невстановленою особою, 23 травня 2024 року, у невстановлений час, але не пізніше 06:20, реалізуючи свій спільний злочинний намір, маючи корисливий мотив, діючи з метою особистого збагачення, з прямим умислом на збут особливо небезпечної психотропної речовини обіг якої заборонено - PVP, маючи при собі вже заздалегідь заготовлені так звані «закладки» з особливо небезпечною психотропною речовиною обіг якої заборонено, прибув до будинку №11 по вулиці Ахсарова в м. Харкові, де в першому під`їзді у заздалегідь визначених місцях залишив три згортки «закладки», у яких знаходилась кристалоподібна речовина, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений - PVP. Маса PVP, в перерахунку на масу представленої речовини, склала 0,7142 г., 0,3755 г., 0,3975 г., які ОСОБА_5 збув шляхом приховування, для подальшого отримання покупцем особливо небезпечної психотропної речовини за вказаною адресою.
Крім того, ОСОБА_5 також замовляв особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, та яку за попередньою узгодженістю з невстановленою особою отримував у невстановленому місці, у вигляді вже заздалегідь заготовлених так званих «закладок», які в подальшому залишав в різних місцях на території Шевченківського району м. Харкова для подальшого отримання покупцями. 
Далі, ОСОБА_5 , маючи корисливий мотив, діючи повторно, з метою особистого збагачення, з прямим умислом на збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, перебуваючи за адресою: м. Харків, АДРЕСА_2, у першому під`їзді на сходовому майданчику між 2 та 3 поверхом, був зупинений співробітниками поліції, та в ході усної бесіди ОСОБА_5 добровільно повідомив, що має при собі особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено - PVP, яку зберігав при собі з метою подальшого збуту. 
Під час особистого обшуку виявлено та вилучено 25 згортків: один згорток з речовиною білого кольору, яка згідно висновку експерта № CE-19/121-24/14255-НЗПРАП від 23 травня 2024 року, речовина - масою 0,4872 г., яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP в перерахунку на масу речовини, становить: 0,3479 г.; один згорток з речовиною білого кольору, яка згідно висновку експерта № CE-19/121-24/14256-НЗПРАП від 23 травня 2024 року, за результатами судової експертизи матеріалів, речовин і виробів, речовина - масою 0,2306 г., яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP в перерахунку на масу речовини, становить: 0,1500 г; десять згортків з речовиною білого кольору, які згідно висновку експерта № CE-19/121-24/15108-НЗПРАП від 7 червня 2024 року, за результатами судової експертизи матеріалів, речовин і виробів, речовина - масою 0,2232 г., 0,1949 г., 0,1971 г., 0,2155 г., 0,1785 г., 0,1891 г., 0,1839 г., 0,1723 г., 0,2014 г., 0,2111 г., яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP в перерахунку на масу речовини, становить: 0,1371г., 0,1197 г., 0,1211 г., 0,1324 г., 0,1097 г., 0,1162 г., 0,1130 г., 0,1059 г., 0,1237 г., 0,1297 г.; тринадцять згортків з речовиною білого кольору, яка згідно висновку експерта №CE-19/121-24/15109-НЗПРАП від 7 червня 2024 року, за результатами судової експертизи матеріалів, речовин і виробів, речовина - масою 0,4214 г., 0,4515 г., 0,9271 г., 0,4474 г., 0,4431 г., 0,9276 г., 0,4725 г., 0,4148 г., 0,4725 г., 0,4372 г., 0,4637 г., 0,9258 г., 0,9196 г., які містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP в перерахунку на масу речовини, становить: 0,2460 г., 0,2636 г., 0,5413 г., 0,2612 г., 0,2587 г., 0,5416 г., 0,2759 г., 0,2422 г., 0,2759 г., 0,2553 г., 0,2707 г., 0,5405 г., 0,5369 г., яку ОСОБА_5 придбав, зберігав при собі з метою збуту для подальшого отримання покупцем. Загальна вага речовин складає 10,409 г, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP в перерахунку на масу речовини, становить: 6,2162 г. Згідно таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом МОЗ України № 188 від 1 серпня 2000 року, особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, масою: 6,2162 г., відносяться до великих розмірів.
Таким чином, ОСОБА_5 засуджений судом за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту у великих розмірах, вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб. 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
Захисник ОСОБА_4 у касаційній скарзі, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати оскаржені вирок та ухвалу і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що судами першої та апеляційної інстанції порушено вимоги кримінального процесуального закону, а саме щодо відповідності судового рішення вимогам ст. 370 КПК України.
На його думку, що сторона обвинувачення не встановила та не довела факт придбання обвинуваченим психотропної речовини, у якому розмірі та як було розфасовано, ким розфасовано, дату, час та місце придбання, особу, у якої було придбано та усіх співучасників. Стороною обвинувачення не доведено в діях засудженого головний елемент складу злочину, який передбачено ч. 2 ст. 307 КК України, а саме мету збуту психотропної речовини. Вважає, що показання свідків не є належними доказами факту вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та вказує, що є всі підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого на ч. 2 ст. 309 КК України. 
Мотиви суду
Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, 
що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з такого.
За змістом статей 433, 438 КПК суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, 
а тому перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати і визнавати доведеними обставини, 
що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання 
про достовірність того чи іншого доказу. Касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. 
Зазначені обставини були досліджені судом першої інстанції, з якими погодився суд апеляційної інстанції, а тому вони не підлягають перегляду в касаційному порядку відповідно до вимог зазначених статей, а отже колегія суддів виходить із фактичних обставин кримінального провадження, встановлених судом першої інстанції.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Як убачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин у великих розмірах, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.
ОСОБА_5 , відповідно до вироку, свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 307 КК України не визнав, зазначив, що він не погоджується з визначеною органом досудового розслідування кваліфікацією кримінального правопорушення; пояснив, що незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - «PVP» в одному місці та одним замовленням (за допомогою інтернет додатку «Телеграм») саме для власного вживання без мети збуту; при цьому особа, яка здійснила продаж психотропної речовини розмістила замовлення у різних місцях міста; наголошував, що будь-яких дій, спрямованих на розкладку психотропних речовин у вигляді «закладок» він не вчиняв; зокрема, вказав, що розфасування психотропних речовин здійснено у різній вазі, а тому у разі наявності наміру збуту цих речовин іншим особам, фасування мало б бути здійснено в пакетах однакової ваги або в одній ємкості, для зручності збуту, обліку об`єму продажу та залишку цих речовин. 
Суд першої інстанції погодився із кваліфікацією сторони обвинувачення, вказавши на те, що надано належні та допустимі докази, які підтверджували, що обвинувачений, придбавши та зберігаючи наркотичні засоби, мав умисел на їх збут, а саме дані: протоколу затримання особи, протоколу огляду місця події, протоколу за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколу огляду мобільного телефону засудженого, висновків експертів щодо ідентифікації та розміру вилучених речовин, а також показаннями свідків. 
Суд також установив, що наявність в мобільному телефоні засудженого фотографій з координатами, вагою і назвою речовин та наявні в нього 25 згортків, у яких міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - «PVP», були запаковані, обмотані ізоляційною стрічкою, на яких міститься магнітний пристрій, також свідчать про умисел ОСОБА_5 на збут психотропних речовин. 
Так, суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 307 КК України характеризується прямим умислом і метою збуту при виробництві, виготовленні, придбанні, зберіганні, перевезенні чи пересиланні особою наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.
Про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх; тощо.
Суд обґрунтовано послався на правовий висновок, викладений у постановах Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (від 24 жовтня 2018 року, справа № 711/2259/16-к, постанова від 15 травня 2019 року справа № 242/1697/17) відповідно до яких відповідальність за збут наркотичних засобів настає незалежно від їх розміру. Про те, що інкримінований злочин було вчинено з метою збуту наркотичних засобів може вказувати сукупність, у тому числі таких обставин, як поведінка обвинуваченого під час вчинення злочину, сукупність наркотичних засобів різних видів, їх кількість, спосіб пакування та розфасування, а також методи приховування.
Апеляційний суд, переглянувши вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 
за апеляційною скаргою захисника, доводи якої є аналогічними доводам у касаційній скарзі, ствердив про правильність прийнятого рішення та обґрунтовано залишив вказаний вирок без зміни, зазначивши підстави ухвалення такого судового рішення.
Колегія суддів апеляційного суду погодилася з висновком суду першої інстанції про відсутність необхідності перекваліфікації дій ОСОБА_5 з ч. 2 ст. 307 КК України на ч.2 ст. 309 КК України із мотивів, детально викладених у вироку. 
При цьому апеляційний суд, перевіривши апеляційну скаргу сторони захисту надав належне обґрунтування, спростувавши всі доводи сторони захисту. 
Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини провадження, перевіреним доказам дав належну правову оцінку та обґрунтовано кваліфікував дії засудженого за ч. 2 ст. 307 КК України.
Ухвала апеляційного суду є належно вмотивованою та обґрунтованою, її зміст відповідає вимогам ст. 419 КПК України, у ній наведено мотиви, з яких виходив суд, та положення закону, якими він керувався під час її постановлення. 
З наведеними висновками суду апеляційної інстанції щодо відповідності вироку вимогам ст. 370 КПК України погоджується і колегія суддів касаційного суду. Доводи захисника були предметом перевірки в апеляційному порядку та у своїй сукупності не спростовують правильність застосування судом закону України про кримінальну відповідальність у частині кваліфікації дій засудженого.
Таким чином, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування судового рішення, у касаційній скарзі захисника не наведено, а обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, тому підстав для відкриття касаційного провадження немає.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. 
Керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Харкова від 4 листопада 2025 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 16 квітня 2026 року стосовно останнього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3