Справа № 357/5315/26
Провадження № 2-а/364/9/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2026 Володарський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Макаренко Л. А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) за правилами розгляду окремих категорій адміністративних справ з особливостями, визначеними в статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), в приміщенні Володарського районного суду Київської області в селищі Володарка Білоцерківського району Київської області адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 ), 
про про скасування постанови від 16.01.2026 № 4БЦРТЦК № 36 ЛП про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), – 
ВСТАНОВИВ:
До Володарського районного суду Київської області 04.05.2026 разом з ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.04.2026 про направлення справи за територіальною підсудністю, надійшов зазначений позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про скасування постанови від 16.01.2026 № 4БЦРТЦК № 36 ЛП про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП, в якій Позивач просить суд: скасувати названу постанову та стягнути з Відповідача на його користь сплачений судовий збір.
На обґрунтування заявленої позовної вимоги представник Позивача Неклеса М.М. (ордер на надання правничої допомоги від 30.03.2026 серії АЕ № 1488544; договір про надання правничої (правової) допомоги від 23.03.2026, а.с. 17, 18-19) у позовній заяві зазначив, що 16.01.2026 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 було розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно Позивача та оскаржуваною постановою Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, накладено штраф в розмірі 17 000 грн. Позивач вважає цю постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки Позивач, перебуваючи на військовому обліку, вчасно уточнив свої персональні дані. Натомість про розгляд справи про адміністративне правопорушення Позивача не було повідомлено, не було запрошено для розгляду справи та не забезпечено можливості надати свої пояснення; копія Постанови не була йому вручена. Як підставу для притягнення Позивача до адміністративної відповідальності зазначено те, що 16.01.2026 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що Позивач не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 у встановлений строк, а саме 02.01.2026, зазначений в направленій йому через АТ «Укрпошта» повістці від 15.12.2025 № 5924523, чим порушив вимоги частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та, відповідно, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Позивач вважає, що оскаржувана ним постанова не відповідає вимогам закону, прийнята з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних і допустимих доказів неправомірності дій Позивача, а тому не підтверджує наявність адміністративного правопорушення. Йому не було надано протоколу та інших документів, на підставі яких прийнята оскаржувана постанова; про притягнення його до відповідальності дізнався 23.03.2026 від виконавця після блокування банківських рахунків.

Ухвалою суду від 05.05.2026 відкрито провадження у справі, вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та їх виклику у судове засідання за наявними у справі матеріалами (письмове провадження) за правилами розгляду окремих категорій адміністративних справ з особливостями, визначеними в статті 286 КАС України, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову до 12.05.2026, зобов`язано Відповідача як суб`єкта владних повноважень у цей же строк надати суду всі матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо Позивача, що були взяті до уваги при прийнятті оскаржуваною постанови; також роз`яснено учасникам справи строк розгляду справи, визначений статтею 286 КАС України – не пізніше 15.05.2026.
Крім того, зазначеною ухвалою суду поновлено Позивачеві строк звернення до суду, враховуючи, що він, як наведено вище, дізнався про постановлення щодо нього оскаржуваної постанови 23.03.2026, а позов подано 30.03.2026, тому суд, враховуючи відсутність сумнівів щодо таких обставин на стадії відкриття провадження, вважав дотримання визначеного законом 10-денного строку оскарження. За станом на день розгляду справи наведені обставини щодо дотримання Позивачем строку оскарження Відповідачем не спростовано. 
Надалі ухвалою суду від 15.05.2026, зважаючи на відсутність підтвердження отримання Відповідачем копії ухвали суду від 05.05.2026, було продовжено строк розгляду цієї справи до 25.05.2026, продовжено Відповідачеві до 20.05.2026 строк подання відзиву з викладенням заперечення проти позову, а так само всіх матеріалів, що були взяті до уваги при прийнятті оскаржуваною постанови, роз`яснено, що у разі ненадання Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин судом буде вирішено справу за наявними матеріалами справи (частина шоста статті 162 КАС України).
З огляду на це та дату відкриття судом провадження у цій справі строк її розгляду, як зазначено вище, спливає 25.05.2026; як вбачається з матеріалів справи, жодна із сторін не заявила клопотання про розгляд справи в іншому порядку.
Зокрема, стороною Позивача отримано наведені процесуальні документи (дві ухвали суду від 05.05.2026 та від 15.05.2026), що підтверджено матеріалами справи (а.с. 67, 68, 74, 75).
Відповідач, отримавши 11.05.2026 ухвалу суду від 05.05.2026, 21.05.2026 – ухвалу суду від 15.05.2026, що підтверджено матеріалами справи (а.с. 68, 73, 75), протягом встановленого судом строку (зокрема, й з урахуванням продовження цього строку ухвалою суду від 15.05.2026) відзиву на позовну заяву, а так само і матеріалів, що були взяті до уваги Відповідачем при прийнятті оскаржуваною постанови та витребувані судом, до суду не подав.
З огляду на це та враховуючи ненадання Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі частини шостої статті 162 КАС України. 

Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України), вирішуючи справу, виходить з такого.

З наявних письмових матеріалів справи, доданих до позовної заяви, судом встановлено, що 16.01.2026 начальником Білоцерківського РТЦК ухвалено постанову за № 36 ЛП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП; копія постанови додана до позовної заяви. Цією постановою Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, з накладенням штрафу в розмірі 17 000 грн, оскільки Позивач, як зазначено в оскаржуваній постанові, не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 у встановлений строк – 02.01.2026, зазначений у направленій через АТ «Укрпошта» повістці від 15.12.2025 № 5924523, тим самим порушивши вимоги частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
13.03.2026 постановою головного державного виконавця Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 80493947 про стягнення накладеного оскаржуваною постановою штрафу у подвійному розмірі 34 000,00 грн; копія постанови державного виконавця також додана до позовної заяв. 
Натомість, як стверджується Позивачем у позовній заяві, він, перебуваючи на військовому обліку, вчасно уточнив свої персональні дані, що підтверджено, зокрема, доданою до позовної заяви копією військово-облікового документу із застосунку «Резерв+», але повідомлень про розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього Позивач не був повідомлений, не був запрошений для розгляду цією справи, не мав можливості надати свої пояснення; копія оскаржуваної Постанови йому також не була вручена. Повістки про виклик не отримував. 

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на яку міститься посилання в оскаржуваній постанові, громадяни зобов`язані:
з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України – за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України – за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;
надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;
проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Частиною першою статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною третьою статті 210-1 КпАП України встановлено відповідальність за вчинення зазначених дій в особливий період.

За конституційними гарантіями, визначеними частиною третьою статті62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися, зокрема, на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
В ухвалі про відкриття провадження в даній справі судом роз`яснено Відповідачу як суб`єкту владних повноважень, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача; при цьому у таких справах суб`єкт владних повноважень (Відповідач) не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина друга статті 77 КАС України).
Проте Відповідачем не було надано суду матеріалів згаданої адміністративної справи щодо Позивача, а так само будь-яких доказів на підтвердження правомірності винесеної щодо нього постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та/або спростування викладених Позивачем у позовній заяві обставин.
З огляду на це суд не може дослідити та перевірити процесуальним шляхом обставини справи, зокрема наявність/відсутність підстав притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, докази щодо доведеності в його діях складу відповідного адміністративного правопорушення відсутні, а відтак залишаються неспростованими твердження Позивача про те, що він не порушував вимоги частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; доказів протилежного, в тому числі на підтвердження належних викликів Позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема й на розгляд справи про вчинення ним згаданого вище адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП, матеріали справи не містять, суду Відповідачем надані не були. 
Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначені статтею 268 КУпАП, за частиною першою якої така особа має право, зокрема, знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката тощо. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 р. у справі № 204/2352/16-а тощо).
Отже, з`ясувати дотримання наведених вище законодавчих вимог судом не вбачається можливим за наявними матеріалами справи та відсутністю відзиву Відповідачів із запереченнями проти позову і ненаденням доказів на їх підтвердження, а так само матеріалів справи, за результатами розгляду яких було прийнято оскаржувану постанову..

Зважаючи на усе наведене, суд дійшов до переконання, що Відповідачами не доведено належними і допустимими доказами правомірності винесеної щодо Позивача постанови, тому позов останнього підлягає задоволенню, а оскаржувана ним постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення (пункт 3 частини третьої статті 286 КАС України).
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Документально підтвердженими судовими витратами в цій справі є витрати Позивача зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1064,96 грн (а.с. 44, 59), які слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.
Частиною четвертою статті 229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 62, 139, 162, 241-245, 251, 255, 268, 286 КАС України, суд –
УХВАЛИВ:
Задовольнити позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про скасування постанови від 16.01.2026 № 4БЦРТЦК № 36 ЛП про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.01.2026 № 4БЦРТЦК № 36 ЛП про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), адміністративного стягнення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП у розмірі 17 000,00 грн.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн 96 (дев`яносто шість) коп.
Надіслати копії цього рішення суду учасникам справи.
Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, обчислюючи зазначений строк з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження – з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя        Л. А. Макаренко