ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 р. 	Справа № 440/113/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої К.В.,
Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 (головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039) по справі № 440/113/25
за позовом ОСОБА_1 
до  ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2   
про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач 1, ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі – відповідач 2, ІНФОРМАЦІЯ_4 ), у якому позивач просив:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не розгляду по суті та ненадання відповіді ОСОБА_1 на поданий до стройової частини рапорт від 13.11.2024 року в частині виготовлення довідки про вартість неотриманого речового майна та здійснення виплати грошової компенсації у разі звільнення з військової служби за речове майно, яке не було отримане під час проходження військової служби, в 14-денний строк з дня подання (реєстрації) рапорту;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо невиготовлення довідки про вартість речового майна, що належало до видачі ОСОБА_1 під час звільнення з військової служби відповідно до пункту 5 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 16.03.2016 №178;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо непроведення виплати грошової компенсації за неотримане речове майно, що належало до видачі станом на 20.12.2024 року ОСОБА_1 під час звільнення з військової служби;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити виготовлення довідки про вартість речового майна, що належало до видачі ОСОБА_1 за нормами забезпечення на дату звільнення з військової служби виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 1 січня поточного року відповідно до пункту 5 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року № 178 та здійснити виплату грошової компенсації за неотримане речове майно, що належало до видачі станом на 20.12.2024 року ОСОБА_1 у зв`язку з звільненням з військової служби.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_5 та наказом командира ІНФОРМАЦІЯ_2 №379 від 20.12.2024 був звільнений з військової служби. Вказує, що при звільненні з військової служби усупереч вимогам законодавства України відповідачем не виготовлено довідку про вартість речового майна та не виплачено позивачу компенсацію за неотримане речове майно, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2026 залучено до участі у справі в якості співвідповідача – ІНФОРМАЦІЯ_6 .
ІІ. Зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 адміністративний позов задоволено частково:
визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у підготовці та видачі ОСОБА_1 довідки про вартість речового майна за період проходження ним служби, виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої станом на 1 січня поточного року;
зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_6 підготувати та видати ОСОБА_1 довідку про вартість речового майна за період проходження ним служби, виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої станом на 1 січня поточного року;
визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , що полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно;
зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за все неотримане речове майно, на яке він набув право під час проходження військової служби;
в решті позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. При звільнені позивача грошова компенсація за неотримане речове майно йому не виплачувалась, позивач направив до відповідача заяву про надання йому довідки про вартість речового майна для виплати йому компенсації за неотримане речове майно за час проходження служби у ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак відповідач протиправно відмовив у наданні довідки посилаючись на те, що позивач не має права на таку компенсацію.
Доводи відповідача щодо відсутності у позивача права на грошову компенсацію за не отримане речове майно, оскільки останнє не видавалося, суд першої інстанції вважав помилковими, оскільки пункт 29 розділу V Інструкції №232 передбачає лише обмеження права військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період під час звільнення на отримання речового майна, яке не було отримане під час проходження служби, проте жодним чином не позбавляє їх права на отримання компенсації за неотримане речове майно, право на яку вони мають.
ІІІ. Підстави апеляційного оскарження та їх обґрунтування.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 по справі № 440/113/25 та ухвалити нове судове рішення за яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач 1 посилається на те, що пунктом 29 розділу V Інструкції №232 прямо передбачено, що у разі звільнення військовослужбовців з військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, за призовом осіб офіцерського складу предмети речового майна особистого користування, які не були отримані за період проходження служби, не видаються. Відповідно, якщо військовослужбовець під час проходження служби в особливий період, не має права при звільненні на отримання речового майна, яке не було отримане під час проходження служби, він також не має права й на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно. Оскільки ОСОБА_1 проходив службу за мобілізацією в особливий період, у відповідача після звільнення позивача зі служби був відсутній обов`язок щодо видачі предметів речового майна особистого користування, які не були отримані за період проходження служби, як наслідок, й щодо виплати грошової компенсації за неотримане грошове майно.
ІНФОРМАЦІЯ_2 також не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач 2 вказує на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції. Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що грошова компенсація за неотримане речове майно під час проходження військової служби військовослужбовцям, які були призвані на строкову військову службу та військову службу за призовом під час мобілізації не виплачується, а тому слід дійти до висновку, що право на отримання грошової компенсації за не отримане речове майно мають військовослужбовці за контрактом, а на військовослужбовців призваних по мобілізації на особливий період дана норма не поширюється.
ІV. Провадження в суді апеляційної інстанції та виклад позиції інших учасників справи.
15.05.2026 до суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому позивач зазначив, що норма пункту 29 розділу V Інструкції №232 не суперечить праву військовослужбовця на отримання компенсації за неотримане речове майно, що належало до видачі, яке передбачено Порядком №178, натомість встановлює лише неможливість видачі предметів речового майна особистого користування, які не були отримані за період проходження служби, у разі звільнення військовослужбовців з військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період. Отже, посилання відповідача на вказану норму як на підставу для відмови у виплаті грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно, є безпідставним. Ні Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ні Порядок №178, ні Інструкція №232 не скасовують в особливий період обов`язок військової частини сплатити військовослужбовцю при звільненні грошову компенсацію за неотримане речове майно. Зазначає про безпідставність посилання відповідача 2 на лист командування логістики ІНФОРМАЦІЯ_7 від 12.12.2022 №763/1340, оскільки такий не є нормативно-правовим актом, не містить обов`язкових норм права, а тому не визначає порядок розрахунку з військовослужбовцями під час звільнення з військової служби в особливий період. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Учасники справи повідомлені про перегляд рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 судом апеляційної інстанції належним чином шляхом отримання ними копій ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження: : позивач – засобами поштового зв`язку, відповідачі – вручено в електронному кабінеті учасників справи.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розглядає справу без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. З урахуванням вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
V. Обставини, встановлені судом.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_5 з 30.03.2022 по 20.12.2024.
Наказом командира ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) №379 від 20.12.2024 головного сержанта ОСОБА_1 , начальника служби-начальника медичного пункту ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільненого наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) №47-Рс від 20.12.2024 з військової служби у запас за підпунктом «б» за станом здоров`я за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", вирішено вважати таким, що справи та посаду здав і направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_8 . З 20.12.2024 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
13.11.2024 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 рапорт з проханням надати довідку про вартість речового майна та здійснити грошову компенсацію за речове майно.
ІНФОРМАЦІЯ_2 20.12.2024 вказаний рапорт направив до розгляду до ІНФОРМАЦІЯ_1 за вих № 4636 від 20.12.2024.
Листом ІНФОРМАЦІЯ_6 від 23.12.2024 № 6/1123 відмовив у видачі довідки про вартість речового майна, повідомивши, що компенсація за недоотримане речове майно мобілізованим військовослужбовцям не нараховується та не виплачується.
Зазначаючи, що відповідачем протиправно не виготовлено довідку про речове майно та не виплачено позивачу компенсацію за неотримане речове майно, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі. 
VІ. Нормативне регулювання та оцінка суду апеляційної інстанції.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ).
Відповідно до статті 1 Закону № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
За змістом частини другої статті 1-2 Закону № 2011-XII у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з абзацом 2 пункту 1 статті 9-1 Закону № 2011-XII речове забезпечення військовослужбовців, а також резервістів і військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється за нормами і в строки, що визначаються відповідно центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, правоохоронні та розвідувальні органи, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно військовослужбовців, резервістів і військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок №178; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
За приписами пункту 2 Порядку № 178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.
Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки.
Пунктом 3 Порядку №178 передбачено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця; переведення військовослужбовця до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, правоохоронних органів спеціального призначення і державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями для подальшого проходження військової служби з виключенням із списків особового складу військової частини.
Пунктом 4 Порядок №178 установлено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Відповідно до пункту 5 Порядку №178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини, виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Завдання, організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - військові частини), курсантів, військовозобов`язаних, призваних на навчальні та спеціальні збори, резервістів, військовослужбовців призваних по мобілізації, студентів цивільних навчальних закладів, які направляються на навчальні збори (далі – військовослужбовці) визначає Інструкція про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту в мирний час та особливий період, затверджена наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232.
Пунктом 4 розділу І Інструкції № 232 передбачено, що речове майно за цільовим призначенням поділяється на майно поточного забезпечення, майно фонду зборів і майно непорушних запасів, а за використанням - на майно особистого користування та інвентарне майно.
Майно особистого користування - це предмети військової форми одягу, взуття та спорядження, які видаються у власне користування військовослужбовців.
Інвентарне майно - це предмети військової форми одягу, взуття, спорядження, технічні засоби речової служби, обладнання, намети, брезенти, контейнери та інше устаткування, яке є власністю Міністерства оборони України та яким забезпечуються військовослужбовці за потреби у мирний час та особливий період.
Згідно з пунктом 4 розділу III Інструкції №232 військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.
Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно».
Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку №178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.
Згідно з пунктом 17 розділу ІІІ Інструкції № 232 мобілізовані звільняються в запас у тій формі одягу, що знаходилася в їх особистому користуванні, при цьому предмети речового майна, які не були видані (незалежно від причини), під час звільнення не видаються. За бажанням вони можуть звільнятися в запас у власному цивільному одязі.
Відповідно до пункту 29 розділу V Інструкції №232 у разі звільнення військовослужбовців з військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, за призовом осіб офіцерського складу предмети речового майна особистого користування, які не були отримані за період проходження служби, не видаються.
Згідно з пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008), після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Як установлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 13.11.2024 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 рапорт з проханням надати довідку про вартість речового майна та здійснити грошову компенсацію за речове майно.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 200/1873/19-а зазначив, що чинне законодавство передбачає обов`язок виплатити військовослужбовцю, який звільняється зі служби, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини.
Отже, військовослужбовці, обтяжені під час проходження військової служби власними витратами на придбання речового майна, мають правомірні очікування на отримання його грошової компенсації.
За доводами відповідачів ОСОБА_1 відповідно до пункту 29 розділу V Інструкції №232 не має права на отримання довідки про вартість речового майна та компенсації за недоотримане речове майно, оскільки він проходив службу за мобілізацією в особливий період.
Роз`яснюючи порядок застосування пункту 29 розділу V Інструкції № 232, Верховний Суд у постановах від 24.06.2025 у справі № 560/4729/24 та від 18.06.2026 у справі №560/17635/24 звернув увагу на наступне.
Так, за приписами пункту 4 розділу ІІІ Інструкції №232, військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, мають право за бажанням отримати або речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього. Водночас пунктом 29 розділу V Інструкції №232 визначено, що у разі звільнення військовослужбовців з військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, за призовом осіб офіцерського складу предмети речового майна особистого користування, які не були отримані за період проходження служби, не видаються.
Аналіз змісту вказаних положень свідчить про те, що норма пункту 29 розділу V Інструкції № 232 спрямована саме на збереження в наявності у військової частини предметів речового майна для передачі їх за потреби новопризначеним військовослужбовцям і жодним чином не обмежує право військовослужбовця на отримання компенсації за неотримане речове майно, що належало до видачі, яке встановлено статтею 9-1 Закону № 2011-XII.
Також варто зауважити, що визначення порядку виплати компенсації за неотримане речове майно, яке покладено законом на Кабінет Міністрів України, жодним чином не дає права Кабінету Міністрів України обмежувати право військовослужбовця на компенсацію за неотримане речове майно, яке прямо визначено законом.
З викладеного висновується, що пункт 29 розділу V Інструкції № 232 не може бути підставою для відмови у виплаті позивачу грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно.
При цьому колегія суддів враховує, що позивачу видавались предмети речового майна, зокрема, відповідно до наявних в матеріалах справи картки №18 обліку військового майна особистого користування, роздавальних (здавальних) відомостей № 1 від 10.06.2022, № 2 від 10.06.2022, № 8 від 07.11.2022, № 9 від 16.12.2022, № 7 від 21.10.2023, № 25 від 26.12.2023, № 16 від 12.07.2023, № 42 від 06.08.2024, № 51 від 02.11.2024, № 48 від 03.11.2024, № 52 від 04.11.2024, № 50 від 06.11.2024.
Разом з тим, доказів видачі позивачу довідки про вартість речового майна за період проходження ним служби та виплати грошової компенсації речового майна матеріали справи не містять та відповідачем не надано.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для належного та ефективного захисту порушених прав позивача, необхідно, визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у підготовці та видачі ОСОБА_1 довідки про вартість речового майна за період проходження ним служби, виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої станом на 1 січня поточного року, зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 підготувати та видати ОСОБА_1 довідку про вартість речового майна за період проходження ним служби, виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої станом на 1 січня поточного року. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , що полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за все неотримане речове майно, на яке він набув право під час проходження військової служби.
В аспекті оцінки інших аргументів учасників справи колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, пункт 29; рішення від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 23; рішення від 28.01.2011 (остаточне) у справі «Трофимчук проти України», заява № 4241/03, пункт 54; рішення від 21.01.1999 у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, пункт 26). Хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, але орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення від 01.07.2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункт 36).
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.
Відповідно до положень статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, повно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 по справі №440/113/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		К.В. Мінаєва 	
Судді	   	В.В. Катунов   І.М. Ральченко