ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

06 липня 2026 року	Справа №640/366/21 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" до Управління державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
УСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" до Управління державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою від 01.03.2021 Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі та вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX (далі Закон № 2825-IX) ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.
Справа № 640/366/21 надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Оскільки провадження у справі відкрито, суддя приймає справу до свого провадження.
Отже, судом прийнято до свого провадження справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Київський річковий порт» до Управління державного агентства рибного господарства в м. Києві та Київській області, в якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Управління державного агентства рибного господарства в м. Києві та Київській області про відмову у погодженні проведення робіт у період дії весняно-літньої заборони, оформлене листом від 17.03.2020 № 2-6-17/1389-20;
зобов`язати Управління державного агентства рибного господарства в м. Києві та Київській області погодити Приватному акціонерному товариству «Київський річковий порт» виконання робіт відповідно до робочого проекту «Розробка Ново-Українського родовища піску» в період весняно-літньої заборони на промисел водних біоресурсів у 2020 році.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернувся до Державного агентства рибного господарства України із заявою про погодження виконання робіт з видобутку піску на Ново-Українському родовищі (Канівське водосховище) у період весняно-літньої заборони на підставі біологічного обґрунтування можливості здійснення таких робіт, розробленого та затвердженого Інститутом рибного господарства НААН України. Листом Управління державного агентства рибного господарства в м. Києві та Київській області від 17.03.2020 № 2-6-17/1389-20 у наданні погодження фактично відмовлено з посиланням на заборону проводити днопоглиблювальні, вибухові та інші роботи, добування будівельних матеріалів у місцях масового нересту риби до закінчення весняно-літньої заборони. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки за аналогічних обставин у 2019 році відповідний орган надав погодження на виконання таких самих робіт (лист Держрибагентства від 29.03.2019 № 3-4.4-17/1765-19), тоді як у 2020 році за тих самих умов у погодженні відмовлено, що, на його думку, свідчить про упередженість та перевищення повноважень. Позивач наголошує, що згідно з біологічним обґрунтуванням основні нерестовища розташовані вище за течією від району проведення робіт, а найближчі нижче розташовані нерестовища знаходяться на відстані 5,5–6 км, тобто родовище не є місцем масового нересту водних біоресурсів, а тому встановлена наказом Держрибагентства від 13.03.2020 № НОД 105/6 заборона на нього не поширюється. Обґрунтовуючи свою позицію, позивач посилається на положення Порядку видачі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 557, та Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».
Ухвалою суду здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач проти позову заперечив, надав відзив, в якому просить у позові відмовити, вважає свої дії правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, в обґрунтування своєї позиції посилається на те, що рішення стосовно надання погодження на проведення робіт з добування піску у нерестовий період 2020 Держрибангенством прийнято не було, оскільки позивач не виконав умови листа від 07.05.2020 р №2-1.1-172810-20. Крім того, період нерестової заборони на промисел водних біоресурсів у 2020 році закінчився 28 травня 2020 року.
Згідно з частиною першою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. Відповідно до частини п`ятої статті 262 цього Кодексу суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом установлено, що Приватне акціонерне товариство «Київський річковий порт» (код ЄДРПОУ 03150071) провадить діяльність, в т.ч. пов`язану з видобутком піску на Ново-Українському родовищі, розташованому в межах Канівського водосховища.
23.03.2020 позивач звернувся до Державного агентства рибного господарства України з листом вих. № 29-01-103, у якому просив погодити виконання робіт відповідно до робочого проекту «Розробка Ново-Українського родовища піску» в період весняно-літньої заборони, додавши біологічне обґрунтування можливості здійснення робіт з видобутку піску на Ново-Українському родовищі (Канівського водосховища) у період весняно-літньої заборони на лов риби та інших водних біоресурсів на 2020 рік, затверджене Інститутом рибного господарства НААН України.
Листом Управління державного агентства рибного господарства в м. Києві та Київській області від 17.03.2020 № 2-6-17/1389-20, який надійшов позивачу 21.09.2020, повідомлено, що з метою дотримання вимог умов погодження відповідно до чинного законодавства та недопущення завдання шкоди водним біоресурсам у період весняно-літньої заборони заборонено на період масового ходу і нересту риби проводити днопоглиблювальні, вибухові та інші роботи, добування будівельних матеріалів у місцях масового нересту риби на рибогосподарських водоймах до закінчення весняно-літньої заборони.
Раніше, 05.03.2019, позивач звертався з аналогічним листом вих. № 01-29-092, за результатами розгляду якого листом Держрибагентства від 29.03.2019 № 3-4.4-17/1765-19 було надано погодження на виконання робіт відповідно до робочого проекту «Розробка Ново-Українського родовища піску» в період весняно-літньої заборони на промисел водних біоресурсів у 2019 році.
Згідно з біологічним обґрунтуванням, розробленим Інститутом рибного господарства НААН України, основні нерестовища відповідної частини Канівського водосховища розташовані вище району проведення робіт з видобутку піску; найближчі нижче за течією розташовані нерестовища знаходяться на відстані 5,5–6 км, а на правому березі нерестовища наявні лише в районі гирла р. Бобриця (відстань 2,0 км), у зв`язку з чим родовище знаходиться на достатній віддаленості від основних нерестовищ. До аналогічного висновку спеціалісти Інституту дійшли і у 2020 році.
Не погоджуючись із відмовою у наданні погодження, 19.10.2020 позивач звернувся зі скаргою № 01-29-322 до Державного агентства рибного господарства України. Листом Управління від 19.11.2020 № 2-4.4-17/6942-20 позивача повідомлено, що підстав для скасування відмови немає, а рішення про надання погодження не приймалося у зв`язку з невиконанням умов листа від 07.05.2020 № 2-1.1-17/2810-20, яким запропоновано надати належним чином завірені умови Міністерства екології та природних ресурсів України (наказ від 27.12.2016 № 540). Позивач зазначає, що листа від 07.05.2020 № 2-1.1-17/2810-20 не отримував.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи справу по суті, надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини щодо видачі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду врегульовано Водним кодексом України та Порядком видачі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 557 (далі - Порядок № 557).
Пунктом 1 Порядку № 557 визначено, що цей Порядок визначає механізм видачі дозволу на будівельні, днопоглиблювальні роботи, видобування піску і гравію, прокладання кабелів, трубопроводів та інших комунікацій на землях водного фонду.
Відповідно до підпункту 2 пункту 5 Порядку № 557 суб`єкт господарювання, який претендує на отримання дозволу, обов`язково узгоджує питання видачі дозволу з органами місцевого самоврядування, територіальними органами відповідного центрального органу виконавчої влади із земельних питань, Держрибагентством - у разі проведення робіт у рибогосподарських водних об`єктах, територіальними органами відповідного центрального органу виконавчої влади з питань лісового господарства - у разі проведення робіт у лісах на землях водного фонду.
Згідно з пунктом 8 Порядку № 557 у видачі дозволу може бути відмовлено, зокрема, у разі наявності обґрунтованого негативного висновку органу, який погоджував видачу дозволу.
Статтею 3 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 06.09.2005 № 2806-IV визначено основні принципи державної політики з питань дозвільної системи у сфері господарської діяльності, до яких належать, зокрема, захист прав, законних інтересів суспільства, територіальних громад та громадян, охорона навколишнього природного середовища; прозорість процедури видачі документів дозвільного характеру; додержання рівності прав суб`єктів господарювання під час видачі документів дозвільного характеру.
Відповідно до пунктів 5, 8 частини першої статті 4 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» виключно законами, які регулюють відносини, пов`язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюються вичерпний перелік підстав для відмови у видачі, переоформлення, анулювання документа дозвільного характеру, а також перелік та вимоги до документів, які суб`єкту господарювання необхідно подати для одержання документа дозвільного характеру.
Наказом Державного агентства рибного господарства України від 13.03.2020 № НОД 105/6 встановлено терміни заборони на промисловий лов (добування) водних біоресурсів на весняно-літній період їх природного відтворення (нересту) у 2020 році. Пунктом 4 вказаного наказу встановлено заборону, що діє у термін заборони на лов (добування) водних біоресурсів на рибогосподарських водоймах, на проведення днопоглиблювальних, вибухових та інших робіт, добування будівельних матеріалів саме у місцях масового нересту водних біоресурсів.
Зі змісту наведених норм вбачається, що передбачена наказом заборона на проведення днопоглиблювальних робіт, вибухових та інших робіт і добування будівельних матеріалів у період весняно-літньої заборони поширюється не на будь-які рибогосподарські водойми, а виключно на місця масового нересту водних біоресурсів. Отже, проведення таких робіт у місцях, які не є місцями масового нересту водних біоресурсів, зазначеною забороною не охоплюється.
Судом установлено, що згідно з наданим позивачем біологічним обґрунтуванням, розробленим Інститутом рибного господарства НААН України, основні нерестовища розташовані вище за течією від району проведення робіт, а найближчі нижче розташовані нерестовища знаходяться на достатній віддаленості (5,5–6 км) від Ново-Українського родовища. Зазначені обставини свідчать про те, що район проведення робіт не належить до місць масового нересту водних біоресурсів.
За таких обставин лист Управління від 17.03.2020 № 2-6-17/1389-20, яким по суті відмовлено у наданні погодження, обмежується відтворенням загального припису про заборону робіт у місцях масового нересту риби, проте не містить будь-якого обґрунтування того, що район проведення робіт (Ново-Українське родовище) є місцем масового нересту водних біоресурсів, і не спростовує висновків наданого позивачем біологічного обґрунтування. Тобто відповідач не навів мотивів, з яких за наявності біологічного обґрунтування можливості здійснення робіт та за відсутності основних нерестовищ у районі їх проведення у наданні погодження було відмовлено.
Крім того, судом встановлено, що за аналогічних фактичних обставин, на підставі такого самого біологічного обґрунтування, у 2019 році відповідний орган надав погодження на виконання тих самих робіт (лист Держрибагентства від 29.03.2019 № 3-4.4-17/1765-19). Прийняття протилежних за змістом рішень за однакових умов свідчить про недодержання суб`єктом владних повноважень принципів безсторонності (неупередженості), добросовісності та рівності перед законом при прийнятті оскаржуваного рішення.
Водночас, відповідач зазначив, що рішення про надання погодження не приймалося у зв`язку з невиконанням умов листа від 07.05.2020 № 2-1.1-17/2810-20, яким запропоновано надати належним чином завірені умови Міністерства екології та природних ресурсів України (наказ від 27.12.2016 № 540). Позивач зазначив, що листа від 07.05.2020 № 2-1.1-17/2810-20 не отримував. При цьому доказів направлення/вручення до позивача чи отримання позивачем, або належним чином завіреної копії означеного листа відповідач суду не надав.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.
Оскаржуване рішення відповідача наведеним критеріям не відповідає, оскільки прийняте без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття (зокрема, змісту біологічного обґрунтування та фактичного розташування нерестовищ), без належного обґрунтування та з відступом від раніше застосованого підходу за аналогічних обставин, що не узгоджується з вимогами обґрунтованості, безсторонності, добросовісності та рівності перед законом.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування правомірності оскаржуваного рішення, відзиву на позовну заяву не подав та не надав суду доказів на підтвердження правомірності відмови у наданні погодження, зокрема доказів того, що район проведення робіт є місцем масового нересту водних біоресурсів.
За наведених обставин суд дійшов висновку, що рішення Управління державного агентства рибного господарства в м. Києві та Київській області про відмову у погодженні проведення робіт, оформлене листом від 17.03.2020 № 2-6-17/1389-20, є протиправним та підлягає скасуванню, а відповідна позовна вимога - задоволенню.
Разом з тим, вирішуючи позовну вимогу про зобов`язання відповідача погодити виконання робіт відповідно до робочого проекту «Розробка Ново-Українського родовища піску» в період весняно-літньої заборони на промисел водних біоресурсів у 2020 році, суд виходить з такого.
Надання погодження на виконання робіт у період весняно-літньої заборони є елементом дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень, реалізація яких передбачає оцінку можливого впливу таких робіт на стан водних біоресурсів та потребує спеціальних знань. Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів особи від порушень з боку суб`єктів владних повноважень; водночас суд не наділений повноваженнями підміняти собою компетентний орган і вирішувати замість нього питання, віднесені до його виключної компетенції. За таких умов належним та ефективним способом захисту є усунення протиправного рішення, тоді як питання надання погодження підлягає вирішенню відповідним органом.
Крім того, позивач просить зобов`язати відповідача погодити виконання робіт у період весняно-літньої заборони саме у 2020 році. Оскільки період весняно-літньої заборони 2020 року на час вирішення справи закінчився, зобов`язання відповідача вчинити дії щодо погодження робіт за вказаний період об`єктивно не може бути виконане та не відновить порушених прав позивача, у зв`язку з чим така вимога є неефективним способом захисту.
За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача погодити виконання робіт у період весняно-літньої заборони на промисел водних біоресурсів у 2020 році, а тому в цій частині у задоволенні позову слід відмовити.
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення підлягає задоволенню, а в задоволенні позовної вимоги про зобов`язання вчинити певні дії слід відмовити.
Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення позову судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Київський річковий порт» задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Управління державного агентства рибного господарства в м. Києві та Київській області про відмову у погодженні проведення робіт у період дії весняно-літньої заборони, оформлене листом від 17.03.2020 № 2-6-17/1389-20.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління державного агентства рибного господарства в м. Києві та Київській області (04050, м. Київ, вул. Тургенєвська, 82-А, код ЄДРПОУ ВП 40419475) на користь Приватного акціонерного товариства «Київський річковий порт» (04070, м. Київ, вул. Верхній Вал, 70, код ЄДРПОУ 03150071) судовий збір у розмірі 1098,50 грн (одна тисяча дев`яносто вісім гривень 50 копійок)
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова