СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА 

ун. № 759/7641/26
пр. № 1-кп/759/1099/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року м.Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
номер кримінального провадження 12026100080000660, внесеного 13 березня 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
про обвинувачення  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сокаль Львівської області, громадянина України, освіта вища, працює на посаді касира АЗК «Укрнафта», неодружений, пільг та утриманців немає, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.05.2025 у справі № 761/12419/25 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Постановою Київського апеляційного суду від 05.08.2025 вищевказане рішення Шевченківського районного суду м. Києва залишено без змін, і з цього ж дня воно набрало законної сили.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Крім того, згідно з частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Незважаючи на це, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 27.05.2025 у справі № 761/12419/25, яка набрала законної сили, якою його, зокрема, позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік (до 27.05.2026), маючи реальну можливість виконати зазначене судове рішення та усвідомлюючи обов`язковість його виконання, діючи умисно, не виконав його.
Так, 30.11.2025 близько 21 год. 44 хв., рухаючись поблизу будинку № 134 по проспекту Берестейському у місті Києві, він керував автомобілем HYUNDAI SONATA, державний номерний знак НОМЕР_1 , незважаючи на чинне позбавлення права керування транспортними засобами, та був зупинений працівниками Управління патрульної поліції у м. Києві.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, підтвердив встановлені судом обставини та пояснив, що усвідомлює протиправність своїх дій.
Його показання є послідовними, логічними та узгоджуються з фактичними обставинами кримінального провадження, у зв`язку з чим у суду не виникло сумнівів щодо добровільності його позиції та правильності розуміння ним змісту пред`явленого обвинувачення.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.
Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідивши матеріали, що характеризують його особу, суд вважає доведеною його винуватість у вчиненні умисного невиконання постанови суду, що набрала законної сили, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 382 КК України.
Призначаючи покарання, суд керується вимогами ст. 50 та ст. 65 КК України, відповідно до яких покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та попередження вчинення ним і іншими особами нових кримінальних правопорушень, а також повинно бути необхідним і достатнім для досягнення цієї мети.
При визначенні виду та розміру покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, конкретні обставини його вчинення, а також дані про особу обвинуваченого.
Так, ОСОБА_3 є громадянином України, має вищу освіту, офіційно працевлаштований, раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, що характеризує його як особу, стосовно якої відсутні дані про наявність обставин, що свідчили б про підвищений ризик вчинення нових кримінальних правопорушень.
При цьому суд враховує, що обвинувачений визнав свою вину у повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому, критично оцінив власну поведінку.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Враховуючи наведене у сукупності, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують, суд доходить висновку, що призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 382 КК України, буде відповідати вимогам ст. 50 та ст. 65 КК України, принципам законності, справедливості, індивідуалізації та пропорційності покарання і є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень
Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Святошинський районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. 

Суддя:           ОСОБА_1