Справа № 991/7274/25
Провадження 1-кп/991/95/25

У Х В А Л А 
іменем України

18 травня 2026 року м.Київ 

Вищий антикорупційний суд колегією суддів у складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , 
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву обвинуваченої ОСОБА_6 про відвід прокурора ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 52024000000000474 від 16.09.2024 за обвинуваченням 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Новотроїцьке Волноваського району Донецької області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянка України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В:

1. На розгляді Вищого антикорупційного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №52024000000000474 від 16.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.
1.1. Обвинувачена ОСОБА_6 заявила відвід прокурору ОСОБА_5 з підстав незабезпечення захиснику ОСОБА_8 доступу до усіх матеріалів досудового розслідування. Зазначила, що прокурор протягом двох судових засідань замовчував інформацію про надання дозволу на розкриття томів № 10-13 матеріалів кримінального провадження. 
1.2. З огляду на це обвинувачена просила відвести прокурора ОСОБА_5 від участі в цьому кримінальному провадженні у зв`язку із його упередженістю. 

2. У судовому засіданні учасники висловили такі позиції:
2.1. Обвинувачена ОСОБА_6 підтримала заяву про відвід, зазначила, що 4 томи матеріалів кримінального провадження не були належним чином відкриті у порядку ст. 290 КПК України всім захисникам. Це порушує право на захист. 
2.2. Захисник  ОСОБА_7 підтримав заяву про відвід прокурора. 
2.3. Прокурор ОСОБА_5 зазначив, що невиконання вимог ст. 290 КПК України має інші процесуальні наслідки, зокрема недопущення таких документів як доказів. 

3. Заслухавши учасників, дослідивши доводи заяви, Суд дійшов таких висновків. 
3.1. Відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.
3.2. Прокурор у кримінальному провадженні історично і нормативно відноситься до сторони обвинувачення і має ряд повноважень, за допомогою яких реалізується обвинувальна функція у змагальному кримінальному процесі. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України він зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Об`єктивність і неупередженість прокурора є не менш важливими для досягнення завдань кримінального провадження, ніж судді, оскільки він згідно зі ст. 36 КПК України наділений значним обсягом повноважень, що можуть суттєво обмежувати чи звужувати права і свободи особи.
3.3. Неупередженість (об`єктивність) прокурора передбачає вчинення ним процесуальних дій, ухвалення процесуальних рішень лише з підстав, встановлених КПК України, та на основі зібраних фактичних даних, без обвинувального ухилу та особистої зацікавленості у вирішенні справи. Значення об`єктивності чи неупередженості прокурора щодо дослідження всіх обставин провадження варто оцінювати крізь призму гарантування реалізації завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України). Розв`язання цього завдання сприяє, з одного боку, реалізації принципу невідворотності відповідальності за вчинення правопорушення, а з іншого, - недопущенню обвинувачення або засудження жодного невинуватого. 
Отже, неупередженість прокурора є необхідною умовою успішного виконання своїх конституційних функцій (ст. 131-1 Конституції України) та виконання своїх повноважень на досудовому розслідуванні й в судовому провадженні (ст. 36 КПК України) для реалізації завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України) та забезпечення законності (ст. 9 КПК України України).
3.4. Необ`єктивність або упереджене ставлення прокурора до учасників кримінального провадження є підставою для відводу (самовідводу) прокурора. Закріплення в національному законі загального переліку підстав для відводу прокурора від участі у кримінальному провадженні нарівні з нормами, які регулюють порядок призначення та заміни прокурора, презюмує його об`єктивність і неупередженість в кожному кримінальному провадженні. Якщо ж прокурор особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості, прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні. 
3.5. Ключовим моментом відводу як цілісного інституту кримінального провадження є упередженість суб`єкта процесуальної діяльності при вирішенні поставлених перед ним питань. Норми КПК України не містять ознак або властивостей, які б розкривали сутність упередженості, що вказує на оціночний характер цієї обставини у кожному конкретному випадку. Як вбачається із формулювань ст. 77 КПК України, інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості прокурора, мають бути обумовлені конкретними фактами.
3.6. За наявності підстав, передбачених ст. 75-79 КПК України, прокурору може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим (ст. 80 КПК України). Тобто представлені заявником аргументи мають сформувати у суду переконання, що прокурор постановляє процесуальні рішення та вчиняє процесуальні дії (або, навпаки, допускає бездіяльність), які хоч і належать до його повноважень, однак з якоїсь причини, не є об`єктивними. Доводи, наведені в мотивування відводу, не можуть ґрунтуватися лише на критиці постановлених рішень та вчинених дій або незгоді з ними. 
3.7. Доводи обвинуваченої фактично концентруються навколо неналежного відкриття частини матеріалів кримінального провадження під час судового провадження, а саме чотирьох томів досудового розслідування, адвокату ОСОБА_8 . 
3.8. Відповідно до ч. 11 ст. 290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. У випадку невиконання відповідного обов`язку Суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази (ч. 12 ст. 290 КПК України). 
Таким чином, положення кримінального процесуального законодавства визначають чіткий процесуальний механізм реагування на випадки невідкриття матеріалів кримінального провадження, який полягає в оцінці доказів з точки зору їх допустимості і можливості використовувати їх на підтвердження або спростування обставин кримінального провадження. 
Натомість, питання, які порушує сторона захисту щодо неналежного відкриття матеріалів кримінального провадження автоматично не породжує обґрунтований сумнів в упередженості прокурора або його особистій заінтересованості. Таким чином, відповідні доводи не можуть бути оцінені через призму наявності підстав для відводу прокурора. 
3.9. Суд також зазначає про відсутність порушення або обмеження прав обвинуваченої, яке б унеможливлювало ефективне здійснення захисту від пред`явленого обвинувачення або свідчило б про порушення засад змагальності та рівності сторін. Адже матеріали провадження відкриті безпосередньо самій обвинуваченій, а також її захисникам ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , що дозволяє забезпечити належний рівень реалізації права на захист. 
3.9. Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. У змагальному типі кримінального процесу, який задекларований в актуальних умовах правового регулювання, однією із засад є змагальність сторін (за виключенням доведення винуватості особи у вчиненні злочину). Змагальність передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України (ч. 1 ст. 22 КПК України). При цьому КПК України не передбачає імперативно визначеного часового проміжку, протягом якого сторона обвинувачення має відкрити стороні захисту додаткові матеріали, однак цей проміжок має відповідати критерію розумного строку. 
З урахуванням правової природи процедури, передбаченої ст. 290 КПК України, Суд вважає, що визначальним є не формальний момент відкриття відповідних матеріалів, а забезпечення реальної можливості стороні захисту ознайомитися з ними і підготувати свою правову позицію до моменту безпосереднього дослідження таких матеріалів в суді. 
У цьому контексті прокурор наділений певною процесуальною дискрецією щодо визначення моменту відкриття додаткових матеріалів, ураховуючи конкретні обставини кримінального провадження, стадію судового розгляду, встановлений порядок дослідження доказів, характер таких доказів і необхідність забезпечення балансу між ефективністю розгляду і дотриманням прав сторони захисту. Втім, сам по собі факт відкриття матеріалів не одразу після їх отримання не свідчить автоматично про порушення вимог ст. 290 КПК України чи про упередженість конкретного прокурора. 

4. Ураховуючи викладене, сумніви обвинуваченої стосовно неупередженості прокурора не визнаються обґрунтованими, а доводи є нерелевантними підставам для відводу прокурора у цьому кримінальному провадженні. Тому в задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись статтями 77, 80, 81, 376 КПК України, Суд,

П О С Т А Н О В И В:

1.У задоволенні заяви про відвід прокурора відмовити.
2.Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя       ОСОБА_11 

Судді         ОСОБА_12 

ОСОБА_13