П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2026 року
м. Київ
справа № 369/19664/24
провадження № 51-1573км25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 січня 2025 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецька, громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , 
засудженої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК, і
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 грудня 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК, та призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік та покладено на неї обов`язки, передбачені ч. 2 ст. 59-1 КК.
Вказане кримінальне провадження розглянуто місцевим судом відповідно до положень, визначених ч. 3 ст. 349 КПК.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 січня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 на цей вирок.
Судом першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватою в тому, що вона 30 та 31 березня 2024 року шляхом зловживання довірою ОСОБА_6 під приводом здійснення телефонного дзвінка, отримала доступ до мобільного телефону та здійснила без дозволу і відома потерпілого декілька переказів коштів на загальну суму 3852,20 грн з банківської картки потерпілого на свою банківську картку.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі представник потерпілого стверджує про істотне порушення вимог КПК, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
На обґрунтування касаційних вимог представник потерпілого вказує про неправильну кваліфікацію місцевим судом дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 190 КК та вважає, що її дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 190 КК як шахрайство, вчинене повторно; не погоджується зі встановленим в обвинувальному акті та місцевим судом у вироку розміром заподіяної потерпілому матеріальної шкоди та вважає його значно більшим (7 970 грн); не погоджується з призначеним ОСОБА_8 покаранням, яке не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості. Наголошує, що апеляційний суд не звернув уваги на те, що вищевказані обставини не відносяться до тих, про які зазначено у ч. 2 ст. 394 КПК, а тому безпідставно відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою потерпілого, чим допустив істотне порушення вимог КПК.
Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні прокурор частково підтримала касаційну скаргу представника потерпілого, а саме в частині безпідставної відмови апеляційного суду в перегляді вироку суду першої інстанції щодо призначеного ОСОБА_8 покарання, просила її в цій частині задовольнити.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не з`явилися.
Мотиви суду
Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, позицію учасників провадження, перевірила матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи і дійшла висновку про таке.
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК однією з підстав для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_6 оскаржив в апеляційному порядку вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 в частині неправильної кваліфікації дій засудженої та незгоди з видом і розміром призначеного їй покарання.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 січня 2025 року потерпілому відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на підставах, передбачених ч. 4 ст. 399 КПК.
Суд звертає увагу, що судовий розгляд здійснюється в межах висунутого обвинувачення і суд не може самостійно перекваліфікувати дії особи на більш тяжке кримінальне правопорушення, навіть якщо вона подає з цього приводу апеляційну або касаційну скаргу. Такою процесуальною можливістю наділений прокурор і вона знаходить своє відображення в обвинувальному акті.
У постанові ВП ВС (справа № 756/5578/15-к) з врахуванням рішення ЄСПЛ «Ростовцев проти України» і вказано, що норми КПК не містять обмежень щодо оскарження в апеляційному порядку кримінально-правової кваліфікації дій, зокрема й у тих кримінальних провадженнях, у яких під час судового розгляду суд першої інстанції застосував ч. 3 ст. 349 КПК і визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. Разом з тим колегія суддів наголошує, що вочевидь йдеться про можливість оскарження кримінально-правової кваліфікації лише у тому разі, якщо у суду є визначені законом процесуальні механізми для перекваліфікації дій, які залежать і від висунутого особі обвинувачення. 
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, предметом розгляду місцевого суду був обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК, без будь-яких змін висунутого обвинувачення в суді, передбачених ст. 338 КПК. 
Як наслідок будь-яке оскарження кримінально-правової оцінки дій обвинуваченої у апеляційному порядку, яке стосується застосування статті про більш тяжке кримінальне правопорушення, є безрезультатним, оскільки повноваження суду апеляційної інстанції визначені КПК і суд позбавлений такої можливості.
Суд наголошує, що про перекваліфікацію дій винної особи може йтися тоді, коли діяння цієї особи, яке згідно з обвинувальним актом ставиться їй у вину, підлягає кваліфікації за менш тяжкий злочин, ніж це зазначено в обвинувальному акті. Якщо ж вчинення конкретного діяння органом досудового розслідування особі у вину не ставилося, то суд відповідно не може вийти за межі висунутого обвинувачення і додатково встановити обставини кримінального провадження, які не були зазначені в обвинувальному акті.
Отже, вимога потерпілого про перекваліфікацію дій ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 190 КК на ч. 2 ст. 190 КК, тобто на більш тяжке кримінальне правопорушення, яке не інкримінувалося засудженій в обвинувальному акті, не ґрунтується на вимогах ст. 337 КПК.
Водночас відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою потерпілого в частині незгоди з призначеним ОСОБА_8 покаранням, суддя-доповідач апеляційного суду не врахував, що вказані потерпілим у скарзі обставини не відносяться до тих обставин, про які зазначено в ч. 2 ст. 394 КПК.
Апеляційний суд не звернув уваги на те, що потерпілий оскаржив вирок суду першої інстанції, у тому числі, з підстав невідповідності призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої через м`якість. Зокрема ОСОБА_6 в апеляційній скарзі стверджував про неврахування під час призначення місцевим судом ОСОБА_8 покарання у виді пробаційного нагляду того, що засуджена вчинила кримінальне правопорушення щодо онкохворої особи похилого віку, не вибачилася перед потерпілим та не відшкодувала йому заподіяну матеріальну шкоду, що, на його думку, свідчить про відсутність в ОСОБА_8 щирого каяття.
Частина 2 ст. 394 КПК не містить заборони на оскарження вироку, ухваленого в порядку ч. 3 ст. 349 КПК, з цих підстав, а тому підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження з посиланням на ст. 394, 399 КПК у апеляційного суду не було.
З урахуванням наведеного Суд вважає, що на стадії прийняття апеляційної скарги суд апеляційної інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для його скасування.
З урахуванням наведеного касаційна скарга представника потерпілого підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 433, 436 - 438, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу представника потерпілого задовольнити.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 27 січня 2025 року, якою відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 на вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3