ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 травня 2026 року м. Житомир справа № 240/4016/26
категорія 106020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Леміщака Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовною заявою, в якій просить: 
- визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за членом своєї сім`ї - батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за членом своєї сім`ї - батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.01.2026 ОСОБА_1 , яка проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , звернулася до командування з рапортом про звільнення за сімейними обставинами через необхідність догляду за батьком, який є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджено висновком ЛКК 53/272 від 26.05.2025 та довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії № 652321 від 12.12.2023. Разом із тим, у ОСОБА_2 , відсутні інші члени сім`ї першого ступеня спорідненості, які б могли здійснювати постійний догляд за ним. Мати позивача також є особою з інвалідністю ІІІ групи та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджено висновком ЛКК № 132/626 від 22.12.2025. Листом відповідача від 14.01.2026 № 550/729 позивачу відмовлено у звільнені з військової служби у зв`язку з наявністю у батька позивача члена сім`ї другого ступеня споріднення, а саме онуки ОСОБА_3 . Позивач із вказаною відмовою не погоджується вважає, дії відповідача протиправними, тому звернулась до суду з позовом. 
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 09.02.2026 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання (у письмовому провадженні).
У відзиві на позовну заяву, поданому до суду 23.02.2026, відповідач зазначив, що позов ОСОБА_1 є безпідставним і неправомірним так як документи, які надійшли до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону 05.01.2026 були опрацьовані у встановленому порядку. 14.01.2026 документи було повернуто без реалізації права на звільнення, так як відсутні підстави для звільнення, оскільки Актом обстеження сімейного стану встановлено наявність члена сім`ї другого ступеня споріднення, онуки - ОСОБА_3 , яка сама не потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи. Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити в позові.
Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.
ОСОБА_1 проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовій частині НОМЕР_1 ).
Висновком лікарсько-консультативної комісії № 53/273 від 26.05.2025 батьку позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз "дисциркуляторна енцефалопатія 2-3 ступенів". ОСОБА_2 визнаний особою, яка потребує постійного стороннього догляду та згідно з довідкою до акту огляду МСЕК № 652321 від 23.11.2023 йому встановлена ІІ група інвалідності. 
Мати позивача, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з висновком ЛКК № 132/627 від 22.12.2025 отримала діагноз "гіпертонічна хвороба 3-го ступеня" та визнана особою, яка потребує постійного стороннього догляду. 
У зв`язку з сімейними обставинами позивач подала рапорт про звільнення через необхідність догляду за батьком, ОСОБА_2 . Відповідач у рапорті відмовив, обґрунтовуючи це тим, що актом обстеження сімейного стану встановлено наявність члена сім`ї другого ступеня споріднення, онуки - ОСОБА_3 .
Вважаючи відмову протиправною, а дії військової частини НОМЕР_1 такими, що порушують її права, ОСОБА_1 звернулася до суду. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами 1, 2 статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України;.
У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІ, Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу") військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 6 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ передбачені такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Статтею 24 Закону № 2232-XII унормований початок, призупинення і закінчення проходження військової служби. Відповідно до частини третьої цієї статті закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Підстави та порядок звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII, а у частині п`ятій цієї статті наведені підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом. Контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: під час проведення мобілізації та дії воєнного стану: г) через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 (далі Положення № 1153/2008).
Відповідно до п. 2 Положення № 1153/2008 громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України в добровільному порядку або за призовом. За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Згідно з абз. 2 п. 12 Положення № 1153/2008 право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах, за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
За приписами п. 213 Положення № 1153/2008 які проходять військову службу за контрактом можуть бути звільнені зі військової служби достроково відповідно до пунктів "б", "в", "г" частини другої ст. 26 Закону № 2232-XII.
Керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, одержавши документи від командира військової частини або заяву безпосередньо від родичів військовослужбовця про дострокове звільнення в запас, призначає комісію, яка перевіряє в десятиденний строк сімейний стан родичів військовослужбовця. За результатами перевірки складається акт обстеження, який надсилається для розгляду керівнику обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Керівник обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки зобов`язаний у триденний строк розглянути документи про дострокове звільнення військовослужбовця зі строкової військової служби і за наявності законних підстав надіслати їх командиру військової частини, де проходить службу військовослужбовець.
У разі відсутності законних підстав для дострокового звільнення військовослужбовця зі строкової військової служби за сімейними обставинами керівник обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надає заявнику відповідь про причини відмови і повідомляє про це командира військової частини, де проходить службу військовослужбовець.
Відповідно до п. 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.
У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Пунктом 234 Положення № 1153/2008 зазначено, що перед звільненням військовослужбовців уточнюють дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Вислуга років військової служби військовослужбовців розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення. Інформація про розраховану вислугу років військової служби доводиться військовослужбовцю під підпис перед оформленням документів для його звільнення з військової служби. У разі незгоди з розрахунком вислуги років військової служби військовослужбовець повинен письмово обґрунтувати свої заперечення на аркуші з розрахунком вислуги років і засвідчити їх своїм підписом. У разі відмови військовослужбовця підписати розрахунок вислуги років про це робиться відповідний запис на цьому ж аркуші та засвідчується підписами осіб, які були присутні під час бесіди.
На виконання положень Закону № 2232-XII та Указу Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 наказом Міністра оборони України № 170 від 10.04.2009 затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Інструкція № 170), яка визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Відповідно до п. 1.5 Інструкції № 170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: подання (додаток 1), рішення колегіальних органів, утворених і діючих відповідно до законодавчих актів і актів Міністерства оборони України, Резерв кандидатів для просування по службі (додаток 2), План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад (далі - План переміщення на посади) (додаток 16) на військовослужбовців крім тих, які проходять строкову військову службу, зокрема щодо звільнення з військової служби.
Абзацом 2 п. 14.10 Інструкції № 170 визначено, що звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.
Отже, чинним законодавством України передбачені підстави для звільнення за сімейними обставинами з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом в особливий період. Однак такі підстави мають бути підтверджені наданими військовослужбовцем відповідними документами.
Відповідно до п. 5 Додатку 19 при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 та визначено підпунктом "г" пунктів 1, 2 частини четвертої, підпунктом "ґ" пункту 2 частини п`ятої, підпунктом "г" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).
Аналіз наведених законодавчих норм свідчить про те, що розгляд рапорту про звільнення зі служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин щодо дотримання абзацу 3 пункту 14.10 розділу XIV Інструкції № 170, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби. Проект наказу про звільнення зі служби до подання їх на підпис командирам перевіряється безпосереднім керівником кадрового органу або особою, на яку відповідно до письмового наказу покладено тимчасове виконання обов`язків за цією посадою та проходить правову експертизу в юридичній службі.
Як встановлено судом, 05.01.2026 позивач звернулася до військової частини з рапортом про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі підпункту "г" пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
14.01.2026, відповідач повернув документи та відмовив позивачу у звільнені в зв`язку з наявністю у батька позивача члена сім`ї другого ступеня спорідненості, а саме онуки.
Суд звертає увагу, що згідно з пп. "г" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять які проходять військову службу за контрактом, на особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Відповідно до ч. 12 ст. 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на підставі, зокрема, необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Як вже зазначалося вище, підстави звільнення з військової служби визначені статтею 26 Закону № 2232-ХІІ.
Зокрема, п. 3 ч. 12 цієї статті встановлено, що під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
З конструкції цієї норми вбачається, що законодавством передбачено три умови, за наявності яких позивача може бути звільнено з військової служби:
- один із батьків військовослужбовця чи батьків дружини (чоловіка) є особою з інвалідністю І чи ІІ групи;
- така особа з інвалідністю потребує постійного догляду;
- відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Приналежність батька позивача до осіб з інвалідністю ІІ групи та потреба у постійному догляді підтверджуються матеріалами справи, а саме висновком лікарсько-консультативної комісії № 53/273 від 26.05.2025 та довідкою до акту огляду МСЕК № 652321від 23.11.2023.
Суд також враховує, що мати позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з Висновком ЛКК 132/627 від 22.12.2025, сама визнана особою, яка потребує постійного стороннього догляду. Ця обставина свідчить про те, що позивач фактично є єдиною особою, яка здійснює догляд за двома особами з інвалідністю одночасно. Отже, навіть якщо б онука теоретично мала можливість взяти на себе догляд за дідом, позивач все одно не може залишити матір без стороннього догляду. Це додатково підтверджує обґрунтованість позовних вимог.
Як уже зазначалося, абзац тринадцятий пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII регламентує можливість звільнення військовослужбовця з військової служби через необхідність постійного догляду за одним із батьків - в даному випадку особою з інвалідністю ІІ групи. При цьому, така підстава є правомірною за умови, якщо інший член сім`ї першого або другого ступеня споріднення через об`єктивні причини не може виконувати відповідні обов`язки (такі обставини встановлюються і враховуються в кожному конкретному випадку).
Тобто вказану норму слід тлумачити не лише як їх юридичну чи фізичну відсутність, але й як об`єктивну неможливість виконання такими членами сім`ї, зокрема другого ступеня споріднення обов`язків по здійсненню постійного догляду за особою, з певних об`єктивно існуючих причин.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27.02.2025 у справі № 380/16966/24 виснував, що "відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи" означає реальну відсутність таких осіб, які фактично могли б здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю, яка цього потребує. У випадку ж "юридичної наявності" інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, які, при цьому, реально не можуть здійснювати постійний догляд за такою особою з об`єктивних причин (перебування у полоні, відбування покарання у місцях позбавлення волі, проходження військової служби, тощо), то така особа відсутня у розумінні приписів абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятою статті 26 Закону.
Надалі зазначену правову позицію було підтверджено та розвинуто Верховним Судом у постанові від 29.04.2026 у справі № 520/14746/25, відповідно до якої суди зобов`язані досліджувати реальний стан речей, враховуючи сукупність обставин: де проживає потенційний доглядач, чи має він фізичну та матеріальну можливість здійснювати догляд, чи наявні у нього малолітні діти або інші об`єктивні обставини, що унеможливлюють виконання функцій доглядача. Зазначений підхід є загальнообов`язковим при тлумаченні абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232-XII.
Відповідно до статей 1261, 1262 Цивільного кодексу України першу чергу спадкоємців за законом особи становлять її батьки, чоловік або дружина, а також діти такої особи, у тому числі усиновлені; другу чергу - рідні брати та сестри, баба та дід, як з боку батька, так і з боку матері, а також її онуки.
Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Таким чином, законодавством визначені критерії, за наявності яких особи складають сім`ю, яким є, зокрема спільне проживання.
Фізична наявність онуки, яка не проживає з дідом однією сім`єю і не вважається членом його сім`ї, а наразі постійно (починаючи з 17.07.2020) проживає в селищі Баришівка Броварського р-ну Київської області, працює на посаді начальника залізничної станції "Бориспіль" та має на утримані малолітню дитину, вказує на ту обставину, що з об`єктивних причин онука не має змоги і можливості здійснювати відповідний догляд. Постійне проживання та місце роботи ОСОБА_5 в Київській області підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 13.05.2025 № 2025/006213043 та довідкою Київського регіонального управління персоналом служби кадрової та соціальної політики регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" від 21.01.2026 № НОКМ/29 про те, що ОСОБА_6 з 03.05.2012 дійсно працює у регіональній філії "Південно-Західна залізниця".
Отже, ОСОБА_5 , яка є онукою батька позивача - ОСОБА_2 , тобто членом його сім`ї другого ступеня споріднення, постійно проживає у Баришівці Броварського району Київської області, тобто на значній відстані від батька позивача. Вона обіймає посаду начальника залізничної станції, що передбачає виконання нею відповідальних посадових обов`язків за фіксованим графіком і унеможливлює систематичну особисту присутність по місцю проживання підопічного. Крім того, вона утримує малолітню дитину, що є самостійним і суттєвим чинником, який обмежує її фізичні та організаційні можливості. Сукупність цих обставин - географічна відстань, характер трудової зайнятості та наявність малолітньої дитини на утриманні - є об`єктивними причинами, що унеможливлюють здійснення нею постійного догляду за дідом у розумінні абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232-XII. Вказане корелюється із правовою позицією Сьомого апеляційного адміністративного суду, яка викладена у постанові від 25.11.2025 у справі № 600/2198/25-а.
Тому суд вважає вищенаведене достатньою підставою для звільнення позивача - ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом "г" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".
Враховуючи зазначені положення, дослідивши фактичні обставини, що лежать в основі спору по даній справі, суд прийшов до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є істотними для прийняття даного судового рішення.
Щодо заперечень відповідача стосовно неналежного визначення відповідача у справі суд зазначає таке. Попри те, що у первинній позовній заяві позивачем було зазначено для військової частини НОМЕР_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , який належить ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд встановив, що підставою позову є відмова у звільненні з військової служби, оформлена листом від 14.01.2026 № 550/729 від імені командування установи, де позивач проходить службу, - тобто ВМКЦ ЗР (в/ч НОМЕР_1 ). Обидва найменування стосуються одного й того самого суб`єкта публічно-владних повноважень, що безпосередньо вчинив оскаржувані дії. Помилкове зазначення у позовній заяві коду ЄДРПОУ є технічною неточністю, яка не впливає на правильне визначення відповідача по суті та не перешкоджає захисту прав позивача. Відповідно до принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи (ст. 9 КАС України), суд виходить із змісту спірних правовідносин, а не з формальних реквізитів документа.
З урахуванням ст. 9 КАС України, належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі пп. "г" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", в зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьком, як особою з ІІ групою інвалідності.
Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Наявними у матеріалах справи доказами підтверджено факт порушення прав ОСОБА_1 , у зв`язку з чим позов слід задовольнити повністю.
У зв`язку з відсутністю документально підтверджених судових витрат питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 2, 72-77, 122, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) задовольнити повністю.
Визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за членом своєї сім`ї - батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за членом своєї сім`ї - батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Леміщак

Повний текст складено:  11 травня 2026 р.

11.05.26