Справа № 606/511/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2026 року м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Марціцкої І.Б.
з участю секретаря Пазірович Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Теребовля у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Теребовлянської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок садибного типу, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 .
В обґрунтування вимог позивач вказує, що житловий будинок садибного типу, з господарськими будівлями та спорудами,який знаходиться по АДРЕСА_1 належав до колгоспного двору, що складається із 2 членів: онук ОСОБА_1 , головою якого була ОСОБА_2 . 15.05.1997 року ОСОБА_2 склала заповідальне розпорядження відповідно до якого заповіла ОСОБА_1 належне їй право на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР №021632. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 належну їй частку житлового будинку у встановленому законом порядку прийняв онук, однак не оформив спадкові права. Постановою завідувача Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутової О.М., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок садибного типу, з господарськими будівлями та спорудами, у зв"язку з тим, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами було зареєстровано за колгоспним двором, який складався з 2-х членів колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_2 , також ОСОБА_1 не є спадкоємцем за законом згідно Цивільного кодексу УРСР. Посилаючись на наведене позивач, просить задовольнити позов.
Позивач в судове засідання до суду не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав.
Представник відповідача Теребовлянської міської ради у судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заперечень не надавав.
Представник третьої особи Теребовлянської державної нотаріальної контори у судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося
Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.
Відповідно до довідки виданої виконкомом Теребовлянської міської ради від 04.02.2026 року №16/5-08/60, житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належав колгоспному двору, що складається із 2 членів: онук ОСОБА_1 , головою якого була ОСОБА_2 .
Згідно із довідкою виданою Теребовлянським бюро технічної інвентаризації №110 від 13.03.2026, станом на 31.12.2012 року житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 належав колгоспному двору із 1 члена, головою якого була ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності виданого Кобиловолоцькою сільською радою на підставі рішення №20 від 23.07.1991 року.
Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше
У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.
Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними.
Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із членів колишнього колгоспного двору: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що по АДРЕСА_1 , які проживали в ньому належало на праві спільної сумісної власності по 1/2 житлового будинку садибного типу, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 .
15.05.1997 року ОСОБА_2 склала заповідальне розпорядження відповідно до якого заповіла ОСОБА_1 належне їй право на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії тр №021632 виданий Теребовлянською райдержадміністрацією 23.04.1996 №190 на земельну ділянку в с. Кобиловолоки Теребовлянського району Тернопільської області, заповіт посвідчений секретарем Кобиловолоцької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області та зареєстровано в реєстрі за №26.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого Кобиловолоцькою сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області 26.02.1999 року.
Як вбачається із довідки виданої виконкомом Теребовлянської міської ради №16/5-08/120 від 20.03.2026, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на день смерті проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 одна.
ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 21.04.1960 року, та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , від 27.05.1974 року.
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 виданим 18.12.2014 виконавчим комітетом Кобиловолоцької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області.
Пунктом 1 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.
Змістом ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частині, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року).
Постановою завідувача Теребовлянської державної нотаріальної контори Хомутової О.М. №150/02-14 від 19.03.2026, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на житловий будинок садибного типу, з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , у зв"язку з тим, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами було зареєстровано за колгоспним двором, який складався з 2-х членів колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_2 , також ОСОБА_1 не є спадкоємцем за законом згідно Цивільного кодексу УРСР. У справах Теребовлянської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу за №979/2000 від 12.12.2000 року після смерті ОСОБА_2 за заявою спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 , на ім"я якого 12.12.2000 року за реєстровим №№1-126 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай)площею 2,46 га.без визначення в натурі.
Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, беручи до уваги те, що згідно норм матеріального права частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, за виключенням визнання права власності на 1/2 чатку житлового будинку садибного типу, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті баби ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки ОСОБА_1 не є спадкоємцем за законом згідно Цивільного кодексу УРСР та на день смерті спадкодавця була жива донька ОСОБА_3 . А тому слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку садибного типу, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 , на яку він має право як член колишнього колгоспного двору. 
Керуючись ст.ст. 3,4, 12,81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.328, 392 Цивільного кодексу України, суд ,-
В ИР ІШ ИВ :
Позов ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Теребовлянська державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом в порядку спадкування задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами садибного типу, який знаходиться по АДРЕСА_1 , на яку він має право як член колишнього колгоспного двору. 
В задоволенні решти вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду .
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Головуючий суддя І.Б. Марціцка