ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
    	Справа № 636/4334/25  Провадження 2/636/412/26	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.05.2026 місто Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Золотоверхої О.О.,
за участю секретаря судового засідання Караулової О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
27.05.2025 поштовим зв`язком позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просили стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №2003018231 від 15.03.2013 у розмірі 16838.71 грн., укладеним між відповідачем та АТ «ОТП БАНК», та судові витрати.
Позов обґрунтовано тим, що між відповідачем та АТ «ОТП БАНК» 15.03.2013 укладено кредитний договір №2003018231, який за правовою природою є змішаним кредитом, а саме кредитний договір та договір надання банківських послуг, в якому містяться елементи різних договорів і надаються декілька різних видів послуг – кредитування та видачі і обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток, в межах якого відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 . 
13.10.2023 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №13/10/23, згідно якого до останніх перейшло право вимоги до відповідача за вказаним договором. Згідно до Реєстру боржників №2 позивач набув право вимоги до відповідача за договором №2003018231 (картковим рахунком № НОМЕР_1 ) у сумі 16838.71 грн., з яких 12618.60 грн. – борг за основною сумою кредиту, 4220.11 грн. – борг за відсотками, 0.00 грн. – борг за комісією. З моменту відступлення позивачем жодних додаткових нарахувань не здійснювалося.
На підставі викладеного представника позивача просить позов задовольнити та стягнути вказані суми на свою користь.
Представник позивача в позові просила розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач у судові засідання 19.08.2025, 21.11.2025, 18.02.2026 та 25.05.2026 не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, відзив на позов не надала, заяв про розгляд справи в її відсутності не надходило.
Зі згоди представника позивача, керуючись вимогами ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд справи.
Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 15.03.2013 у простій письмовій формі між АТ «ОТП БАНК» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту №2003018231 (копія а.с.5-6, наявні ознаки власноручного підпису позичальника), в якому зазначено наступне: 
- кредитор надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: розмір – на придбання товару у продавця1 - 2325.10 грн. (товари – 2 мобільних телефони, стартовий пакет, страховка), на придбання послуг у продавця2 – 558.02 грн. (послуги з добровільного страхування), на придбання пакету послуг «Повернемо загублене» у продавця3 – 0.00 грн., на придбання пакету послуг «Технарі. Саппорт Оптимум» у продавця4 – 0.00 грн., на сплату комісії за оформлення кредиту – 186.01 грн. (загалом 3069.13 грн.); цільове використання кредиту – придбання товарів та послуг у Продавців 1 (ТОВ «АЛЛО»), 2 (ПАТ «СК «СК Кардіф»), 3 (відсутній), 4 (відсутній); строк – 24 місяці; сума першого внеску за товар – 250.00 грн.; розмір процентної ставки – 0.01 % річних; невід`ємною частиною договору є Графік платежів; кінцева дата повернення – 15.03.2015; одночасно з погашенням суми кредиту і сплатою процентів, позичальник сплачує комісію, розмір якої визначено у графіку (розділ 1 Надання кредиту); 
- сторони підтверджують факту укладення між ними Договору про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних) на підставі Правил користування кредитною MasterCard Standart; за належного виконання позичальником умов кредитного договору та прийняття банком позитивного рішення щодо надання держателю кредиту, банк відкриває держателю картковий рахунок та випускає кредитну картку, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій; на картку встановлюється кредитний ліміт у розмірі 1000.00 грн., банк може змінити розмір кредитного ліміту, строк кредитної лінії 3 роки, банк може змінити строк в односторонньому порядку, за користування кредитом, в т.ч. простроченим овердрафтом, банк нараховує проценти у розмірі 2.49 % на місяць по операціях розрахунків картою за товари та послуги та в мережі Інтернет, 3.49 % на місяць по операціях зняття готівки, у разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0.15 % за день.; наявний пільговий період з процентною ставко. 0.01 % річних (розділ 2 Видача та обслуговування кредитної картки позичальника);
- зазначено і розділ 3 Інші умови.
Надано до суду і копії наступних документів:
- договір добровільного страхування держателя кредитної картки №06/06/2003018231 від 15.03.2013, укладеного у простій письмовій формі між ПрАТ «СК «Кардіфф» та ОСОБА_1 (а.с.7-8);
- графік платежів, згідно якого станом на 15.03.2015 позичальник повинен сплатити 4542.58 грн., з яких 3069.13 грн. – тіло кредиту, 0.33 грн. – проценти за користування кредитом, 1473.12 грн. – комісія (а.с.8/2);
- інформаційних листок Умови кредитування по продукту «Стандарт. Алло», в якому зазначено наступні умови кредитування: мета – на придбання товарів, строк – від 3 до 36 місяців, відсоткова ставка – фіксована, 0.01% річних, форма видачі – безготівкова (а.с.9);
- договір комплексного страхування позичальника №06/07/2003018231 від 15.03.2013, укладеного між ПрАТ «СК «КАРДІФ» та ОСОБА_1 (а.с.9/2-10);
- згода-дозвіл на обробку персональних даних (а.с.11);
- опитувальний лист фізичної особи з персональними даними ОСОБА_1 (а.с.11/2-12);
- рахунок №ТТ0673-000174ТТ від 15.03.2015 ТОВ «Алло» на суму 2575.10 грн. щодо двох телефонів, стартового пакету та страховки (а.с.14/2);
- копію чеку на суму 250.00 грн. – авансовий внесок щодо двох телефонів, стартового пакету та страховки в ТОВ «Алло» (а.с.15);
- специфікацію до кредитного договору від 15.03.2013 (а.с.15/2);
- виписку з рахунка приватного клієнта № 2003018231 (розрахунковий період: з 05.09.2013 по 13.10.2023), номер основного рахунку: НОМЕР_2 (а.с.57-63), з якої вбачається погашення кредиту, комісій, відсотків, нарахування відсотків тощо. 

13.10.2023 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №13/10/23 (копія а.с.17-18, не в повному обсязі), згідно якого останнім за плату відступається право грошової вимоги до боржників, строк виконання за яким настав або виникне в майбутньому, перелік яких викладено у Реєстрах боржників з моменту підписання сторонами цього договору. 
До договору факторингу надано витяг з реєстру боржників №2 від 13.10.2023, в якому зазначено договір №2003018231, боржник – ОСОБА_1 , сума боргу – 16838.71 грн. (12618.60 грн. – тіло кредиту, 4220.11 грн. – відсотки) (а.с.19).
Згідно розрахунку заборгованості за договором № 2003018231 від 05.09.2013 картковий рахунок НОМЕР_2 UAH про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) по клієнту 2352713501 ОСОБА_1 станом на 13.10.2023 за підписом представників АТ «ОТП БАНК» (а.с.64-74) борг становить 16838.71 грн., вбачаються витрати, надходження, нарахування відсотків, погашення та інші операції за період з 25.10.2015 по 05.10.2023.
Згідно розрахунку заборгованості за підписом первісного кредитора (а.с.64-74) сума заборгованості за договором №2003018231 (картковий рахунок № НОМЕР_3 ) становить 16838.71 грн.
Надано до суду і розрахунок заборгованості за картковим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим в межах Кредитного договору №2003018231 від 15.03.2013 за підписом позивача (а.с.16), з якої вбачається сума основного боргу – 12618.60 грн., за процентами – 4220.11 грн. (загалом 16838.71 грн.), сплата зі сторони позичальника не вбачається, розрахунок виконано за період з 13.10.2023 (дата відступлення права вимоги) по 31.03.2025, додаткових нарахувань позивачем не проводилося.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові і відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом частини першої статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.
Крім того, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.
Визначення поняття зобов`язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України.
Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст.1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
З положень частини 1, 2ст. 1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У той же час суд вважає за необхідне зазначити наступне.
За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.
Відповідно до статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.
Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).
Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.
Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.
Сторони строк договору визначили, погодили строк договору, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання.
У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Отже, після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється. Так, зобов`язання може бути належно виконане простроченим боржником і після спливу позовної давності. Згідно з частиною першою статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.
У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України).
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Вказана позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 по справі № 444/9519/12 (н/п 4-10 цс 18).
Судом встановлено, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору, відступлення права вимоги до відповідача. Будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження існування істотних обставин у відповідача, які слугували б поважною причиною невиконання взятих на себе зобов`язань, суду не надано.
Таким чином позов підлягає задоволенню.
Частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд розподіляє судові витрати згідно зі статтею 141 ЦПК України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Керуючись ст.ст.4,5,13,76-81,178,141,258-259,263-265,268,279,280-282 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) заборгованість за за кредитним договором №2003018231 від 15.03.2013 (картковий рахунок № НОМЕР_2 ) у розмірі 16838.71 грн. (шістнадцять тисяч вісімсот тридцять вісім гривень 71 копійка).
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) судові витрати у розмірі 3028.00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30);
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Суддя О.О. Золотоверха