Справа № 561/423/26
РІШЕННЯ
Іменем України
(заочне)
25 червня 2026 року        с-ще Зарічне 

Зарічненський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Дідика А. В.,
при секретарі Костюкович М. О.,
за участю позивачки ОСОБА_1 ,
представника позивачки – адвоката Яскевича Ф. О.,
спеціаліста (психолога) ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Зарічне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Орган опіки і піклування Зарічненської селищної ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину,

УСТАНОВИВ:
Підстава позову (позиція позивача).
Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнути з ОСОБА_3 , аліменти у розмірі однієї третини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , щомісячно, починаючи з 08 квітня 2026 року і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з ОСОБА_3 на її користь судові витрати в розмірі 1331 грн. 20 коп. та документально підтверджені витрати на правничу допомогу.
В обґрунтування позову покликається на те, що звертається з позовною заявою щодо позбавлення батьківських прав своєї матері ОСОБА_3 щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким є старшою сестрою, та котрі проживають разом з нею. Шлюб між її батьком, ОСОБА_6 та відповідачкою було розірвано 07 березня 2023 року Зарічненським районним судом Рівненської області. Після розірвання шлюбу вона ще була неповнолітньою та її брати, проживали разом з батьком та перебували на його утриманні. Мати позивачки, ОСОБА_3 , поїхали в невідомому напрямку, покинувши дітей. Фактично з березня 2023 року відповідачка життям дітей не цікавилася, у вихованні участі не приймала, матеріально не допомагала, для сім`ї нічого не купувала, ні продуктів харчування, ні одягу. Їй відомо, що відповідачка веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, інколи працює за наймом та зароблені гроші в основному витрачає на алкоголь. Материнського піклування позивачка до повноліття та її рідні брати, не відчували, а лише відчували сором за поведінку матері. Батько, ОСОБА_6 , який після розлучення з відповідачкою, займався вихованням та утриманням дітей, з вересня місяця 2025 року мобілізований до ЗСУ. Після його мобілізації, неповнолітні брати позивачки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишилися проживати з позивачкою, відповідно весь тягар по їх догляду ліг на неї. Батько, ОСОБА_6 , будучи мобілізованим до лав ЗСУ, всіляко допомагає, в тому числі матеріально, забезпечуючи дітей усім необхідним, як продуктами харчування, так і одягом, створює належні умови для проживання та навчання дітей. Відповідачка ж навпаки, 19 березня 2026 року, появившись один раз по місцю проживання дітей за тривалий період, натомість взамін надання якоїсь допомоги дітям, забрала свої речі, залишила дітей самих та зникла в невідомому напрямку. Після цього позивачка була змушена письмово звернутися до фахівців соціальної роботи Зарічненського ЦНСП з метою влаштування неповнолітніх її братів, які залишились без батьківського піклування, до неї в сім`ю. Наказом служби у справах дітей Зарічненської селищної ради від 27 березня 2026 року №44" Про взяття на облік дітей, які залишились без батьківського піклування, та їх тимчасове влаштування" було тимчасово влаштовано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в сім`ю ОСОБА_1 , тобто позивачки. Та вони по теперішній час проживають з нею. 
Позивачка вказує, що в діях відповідачки є винна поведінка, яка виразилася в тривалому ухиленні від виконання обов`язків матері по вихованню своїх дітей, вона протягом тривалого часу не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, стан здоров`я, не займається їх підготовкою до самостійного життя. Позитивно впливати на своїх дітей остання не може. Відповідачка долею, станом здоров`я дітей не цікавиться, бажання побачитися з дітьми не виявляє, чим ухиляється від виконання обов`язків з виховання та утримання дітей, тому позивачка просить позовні вимоги задовольнити – позбавити ОСОБА_3 батьківських прав та стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей.
Позивачка ОСОБА_1 , допитана судом як свідок на підставі ст. 92 ЦПК України, в судовому засіданні позов підтримала та показала, що її матір ОСОБА_3 упродовж тривалого часу після 2023 року, коли розлучилась із батьком, перестала цікавитись інтересами дітей, веде аморальний спосіб життя, систематично вживає алкогольні напої, проживає в цьому ж селі за іншою адресою з невідомими особами. Вказала, що в 2023 році її мати спершу переїхала до м. Дубровиця, а згодом повернулась назад, при цьому сім`ю не повернулась. Інколи бачить її під час випадкових зустрічей, проте, зі слів позивачки, її матір не зацікавлена у спілкуванні ні з нею ні з молодшими дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . ЇЇ соромно за поведінку матері. Вкзалала, що може і хоче опікуватись молодшими братами, батько їй у цьому допомагає, надає грошові кошти, усіляко підтримує, забезпечує необхідними речами.
Позиція відповідачки.
Відповідачка ОСОБА_3 в судові засідання не з`являлась. Поштові відправлення, за адресою її зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 з повістками про виклик до суду в судові засідання, які призначались на 12.05.2026, 26.05.2026, 11.06.2026 та 24.06.2026 (а. с. 35, 41, 49) були вручені їй особисто, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у її відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України, проти чого позивачка не заперечила.
Позиція третьої особи. Представник третьої особи – Органу опіки та піклування виконавчого комітету Зарічненської селищної ради в особі Зарічненського селищного голови Квачука Б. В. подав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника та просив ухвалити законне рішення. Третьою особою подано суду Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , затверджений рішенням виконавчого комітету селищної ради від 14.05.2026 №139.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.
Ухвалою судді від 16.04.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Зобов`язано орган опіки та піклування надати суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 . 
Під час підготовчого провадження Ухвалою суду від 12.05.2026 викликано в підготовче судове засідання відповідачку для дачі особистих пояснень на 26.05.2026.
Ухвалою суду від 26.05.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Суд, заслухавши показання позивача, заслухавши думку неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.
Відповідно до копії паспорта громадянина України ID картка № НОМЕР_1 виданого 22.06.2022, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с.12) та проживає по АДРЕСА_1 згідно витягу з реєстру територіальної громади №2023/009499169 від 20.11.2023 (а. с. 13).
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Вичівською сільською радою Зарічненського району Рівненської області, 03.09.2007, вбачається, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , її матір`ю є ОСОБА_3 , а батьком ОСОБА_6 , актовий запис № 28 (а. с.14).
Відповідно до копії паспорта громадянина України ID картка № НОМЕР_3 виданого 03.10.2023, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с.19) та він проживає по АДРЕСА_1 згідно витягу з реєстру територіальної громади №2026/002283267 від 12.02.2026 (а. с. 20).
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Вичівською сільською радою Зарічненського району Рівненської області, 21.08.2009, вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його матір`ю є ОСОБА_3 , а батьком ОСОБА_6 , актовий запис № 33 (а. с. 21).
Відповідно до копії паспорта громадянина України ID картка № НОМЕР_5 виданого 09.10.2025, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 (а. с.22) та проживає по АДРЕСА_1 згідно витягу з реєстру територіальної громади №2024/000755810 від 23.01.2024 (а. с. 23).
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого Вичівською сільською радою Зарічненського району Рівненської області, 08.08.2011, вбачається, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , його матір`ю є ОСОБА_3 , а батьком ОСОБА_6 , актовий запис № 31 (а. с.24).
З відмітки в паспорті громадянина України на ім`я ОСОБА_3 серії НОМЕР_7 , виданого Зарічненським РВ УМВС України в Рівненській області 24.07.2006 (а. с. 17) вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . 
З копії рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 07.03.2023 у справі №561/132/23 (а. с. 28) вбачається, що шлюб зареєстрований 06.05.2006 між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , - розірвано. 
Як видно з копії військового квитка серії НОМЕР_8 (а. с. 25), ОСОБА_6 направлений для проходження служби в лавах ЗСУ з 21.11.2025.
З довідки Зарічненської селищної ради Рівненської області №432 від 07.04.2026 (а. с. 26) вбачається, що на утриманні ОСОБА_6 знаходяться діти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відповідно до довідки Зарічненської селищної ради Рівненської області №433 від 07.04.2026 (а. с. 27) вбачається, що співмешканка ОСОБА_6 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 за період з 07.03.2023 по даний час не здійснювала догляд та виховання своїх дітей, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
З акту обстеження умов проживання від 27.03.2026 складеного спеціалістами Служби у справах дітей Зарічненської селищнох ради (а. с. 16) за адресою АДРЕСА_1 за якою зареєстровані ОСОБА_3 – мати, ОСОБА_6 – батько, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 – діти, вбачається, що мати ОСОБА_3 , 1986 р. н. з 19.03.2026 зібрала свої речі і залишила дітей самих . Діти разом із старшою сестрою ОСОБА_10 проживають самі в будинку, мати деколи прийде, посвариться і знову йде.
Відповідно до наказу Служби у справах дітей Зарічненської селищної ради №44 від 27.03.2026 “Про взяття на облік дітей, які залишились без батьківського піклування, та їх тимчасове влаштування” (а. с. 15) неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 взято на облік, як дітей, які залишились без батьківського піклування та влаштовано їх в сім`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Зарічненської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відносно малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а. с. 42-44). ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично там не проживає, розлучена, безробітна, в спілкуванні з односельчанами інколи буває агресивною. За період проживання за вказаною адресою проявила себе з негативної сторони. До ОСОБА_11 старостату неодноразово надходили на неї скарги. Громадянка ОСОБА_3 не приймає участі у вихованні дітей, постійно зловживає спиртними напоями. Сім`я знаходиться в складному матеріальному становищі, проживають бідно. На даний час співмешканець ОСОБА_6 є військовослужбовцем і знаходиться в зоні бойових дій. Відсутність біля дітей матері ОСОБА_3 підтверджує факт свідомого ухилення її від виконання батьківських обов`язків по вихованню своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , тобто не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляс інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання освіти. Обговорення цих питань було винесено на розгляд комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Зарічненської селищної ради, за результатами якого винесено рішення про доцільність позбавления батьківських прав ОСОБА_13 відносно дітей: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (рішення зазначеної комісії від 13.05.026 № 21).
Заслухана в судовому засіданні дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в судовому засіданні, за участю спеціаліста (психолога) повідомив суд, що з матір`ю бачиться рідко – переважно під час випадкових зустрічей у селі, востаннє бачив її близько 2-х тижнів тому. На запитання чи відчуває материнське піклування відповів заперечно. Вказав, що його матір не цікавиться його життям, не піклується про нього.
Заслуханий в судовому засіданні ОСОБА_16 вказав, що з матір`ю бачиться рідко під час випадкових зустрічей в селі, зазвичай між ними відбувається нейтральне спілкування, вказав, що матір не цікавиться його життям, а він не бажає спілкуватись з нею.

Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин.
Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до Закону України “Про охорону дитинства” батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.
Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 – дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України.
Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно – правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.
Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Дана правова позиція узгоджується постановою Верховного суду від 23.01.2020 у справі № 755/3644/19.
Частиною 4 ст. 12 Закону України “Про охорону дитинства” також передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.
Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 8 Закону України “Про охорону дитинства” кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Як вбачається з п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 07.03.2023. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх синів – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
В судовому засіданні також встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на даний час проживають з повнолітньою старшою сестрою ОСОБА_1 та згідно наказу Служби у справах дітей Зарічненської селищної ради від 27.03.2026 №44 взяті на облік, як діти, що залишились без батьківського піклування і влаштовані до сім`ї старшої повнолітньої сестри ОСОБА_1 , яка самостійно займається їх вихованням та створює належні умови для їх навчання та розвитку, відповідачка натомість з 2023 року не проживає разом з дітьми, ухиляється від будь-якої участі у її вихованні, не тільки не вживає заходів для утримання, лікування, навчання, організації побуту та дозвілля дитини, але й взагалі не цікавиться їх життям, не спілкується з дітьми, зловживає алкогольними напоями та веде аморальний спосіб життя, що негативно впливає на дітей.
Батько дітей – ОСОБА_6 перебуває на службі в ЗСУ і знаходиться в зоні бойових дій.
Жоден із заслуханих в судовому засіданні дітей ОСОБА_17 та ОСОБА_8 не висловив схвальних відгуків щодо матері. З їх позиції в судовому засіданні прослідковується байдуже ставлення до матері, викликане її поведінкою. Старший син ОСОБА_8 2009 року народження в судовому засіданні вказав, що розуміє суть справи, щодо можливого позбавлення його матері батьківських прав не заперечив.
Рішенням виконавчого комітету Зарічненської селищної ради від 14.05.2026 №139 затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно її дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що поведінка відповідачки, яка тривалий час не спілкується та взагалі не виховує дітей, не утримує належно матеріально, свідчить про її байдуже ставлення до дітей та про свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, а тому її слід позбавити батьківських прав.
Судом враховано, що ОСОБА_3 неодноразово повідомлялась про судові засідання, очевидно є обізнаною про розгляд справи про позбавлення її батьківських прав, проте не виявила бажання висловити свою думку в судовому засіданні, тобто це свідчить про її байдуже ставлення до дітей та до можливого її позбавлення батьківських прав. Обставини обізнаності відповідачки про розгляд справи про позбавлення її батьківських прав підтвердила позивачка ОСОБА_1 , будучи допитаною в якості свідка вона повідомила, що спілкувалась з матір`ю напередодні їй було відомо про судове засідання проте остання байдуже сприйняла інформацію про можливе позбавлення її батьківських прав.
Судом встановлено протиправну поведінку матері відносно дітей, яка б давала підстави для висновку про негативний та шкідливий вплив відповідачки на синів, внаслідок вживання алкогольних напоїв, ведення антисоціального способу життя, безвідповідальної поведінки по відношенню до дітей, небажання приймати участь в їх житті та вихованні, що трактується судом як умисні дії. Доказів протилежного в судовому засіданні не отримано.
Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини.
На підставі наведеного, враховуючи те, що особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей, син перебувають на повному утримані матері, відповідач участі в утриманні синів не бере, аліменти не сплачує, суд вважає, що з відповідачки слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1/3 частки усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 08.04.2026, та до досягнення дітьми повноліття.
Судові витрати.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивачки сплачений нею при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1331,50 грн.
Крім того, з відповідачки підлягає стягненню на користь держави 1331,20 грн. судового збору, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати такого на підставі ст. 5 Закону України “Про судовий збір”.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу необхідно зазначити наступне.
Цивільним процесуальним кодексом України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.
Як вбачається з матеріалів справи, між Адвокатським бюро “Яскевича Федора Олександровича” та ОСОБА_1 був укладений договір від 06.04.2026 про надання правничої допомоги. В позовній заяві позивачка зазначила орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу – 10000,00 грн.
Суд ураховує, що наданий позивачем розрахунок судових витрат відповідає складності справи позивачем надано доказ фактичної оплати послуг представника. Таким чином суд вважає, що співмірною сумою витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, ціною позову буде 10 000,00 гривень.
Керуючись п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 164, ст. 165-166, 171 СК України, ст. ст. 12, 13, 89, ч. 4 ст. 206, ст. ст. 259, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 задоволити повністю.
Позбавити ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 , аліменти у розмірі однієї третини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно, починаючи з 08 квітня 2026 року і до досягнення дітьми повноліття. 
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 судові витрати в розмірі 1331 грн. 50 коп. та документально підтверджені витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 ,;
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_10 . Фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ,;

Третя особа: Орган опіки та піклування, виконавчого комітету Зарічненської селищної ради: Рівненська область, Вараський р-н, с-ще Зарічне, вул. Центральна, 11, ЄДРПОУ 04385632.
Повний текст судового рішення виготовлено 30 червня 2026 року.

Суддя А. В. Дідик