Справа № 211/2803/23
Провадження № 2/211/67/26

Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

22 червня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - Юзефовича І.О.,
за участю секретаря судового засідання - Андрійченко А.Ю.,
розглянувши в м. Кривому Розі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 26.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень (далі по тексту - ТОВ «ФК «ЦФР») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №5585198935, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 60809,52 грн., строком на 48 місяців, зі сплатою річних процентів – 11.99 % від суми боргу за договором та щомісячних процентів – 2.19 % від суми кредиту, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити за його використання відсотки на умовах договору. В подальшому права вимоги за Кредитним договором №5585198935 від 26.01.2021 року відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору факторингу, за яким первісний кредитор передав позивачу за плату належні йому права вимоги до ОСОБА_1 . Відповідач всупереч умов кредитного договору, незважаючи на вимогу погасити борг, не виконав свого зобов`язання та після відступлення позивачу права грошової вимоги не виконала умови договору. Внаслідок неналежного виконання умов укладеного договору позичальник перед банком має заборгованість станом на 03.02.2023 року в сумі 92492,35 грн., з яких: 56782,80 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10563,35 грн. – заборгованість за річними процентами, 25146,20 грн. - заборгованість за щомісячними процентами. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальній сумі 92492,35 грн. та витрати з оплати судового збору в сумі 2684,00 грн. 
Ухвалою суду від 16.05.2023 року в задоволенні заяви представника Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» про забезпечення позову Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
Ухвалою суду від 09.06.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
31.08.2023 року до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області скеровано до суду відзив представника відповідача Нечаєва А.В. згідно якого представник відповідача вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Вказує, що докази надані позивачем до суду поганої якості, не завірені належним чином, а позов підписаний особою, повноваження якої не долучені до матеріалів справи. До суду не надано розрахунку позовних вимог, позов містить лише розрахунок заборгованості. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач посилається на заяву-анкету від 26.01.2021 року та на Паспорт кредиту №5198935. Паспорт кредиту передбачає лише орієнтовну річну проценту ставку, він не передбачає щомісячних ставок. Вказує, що стягнення позовних вимог в сумі 92492,35 грн. створює подвійну відповідальність, що забороняється ст. 61 Конституції України. Вказує, шо покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце у випадку стягнення неустойки (штрафу, пені). Посилаючись на висновок Великої палати Верховного суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження 14-131цс19 зазначає, що анкета-заява відповідача не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені за невиконання кредитного договору, оскільки така заява не може розцінюватися, як стандартна (типова) форма кредитного договору, а підписання заяви не може бути договором приєднання, оскільки неможливо визначити яка саме редакція правил та тарифів діяла на момент підписання заяви.
19.09.2023 року до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшли додаткові пояснення по справі представника позивача Виноградова Ю.Е. згідно яких представник позивача вказує, що укладаючи кредитний догові відповідач достеменно знала про суму отриманого кредиту та самостійно доручила перерахування кредитних коштів на свої реквізити. Позичальник була ознайомлена та погодилася зі змістом кредитного договору, Умовами отримання фінансових кредитів та була ознайомлена у письмовій формі з інформацією визначеною в ст. 9 Закону України "Про споживче кредитування". Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити позов в повному обсязі.
Ухвалою суду від 25.06.2024 року провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором зупинено до розгляду Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільної справи №211/3032/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» про визнання договору недійсним.
Ухвалою суду від 06.01.2025 року провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором поновлено.
Ухвалою суду від 29.08.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів. 
11.11.2025 року до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області скеровані додаткові пояснення представника відповідача ОСОБА_2 згідно яких представник відповідача зазначає, що пеня, інфляційні витрати, 3 % річних за ч. 2 ст. 625 ЦК України з 24.02.2022 року за прострочення виконання за договором кредиту не підлягають стягненню на період дії військового стану, тож просить стягнути з відповідача тільки тіло кредиту в розмірі 56782,80 грн., в іншій частині позову відмовити.
У судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивача надала заяву згідно якої просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.
Представник відповідача надав до суду заяву, в якій обставини та вимоги, викладені у відзиві на позовну заяву по справі підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.
26 січня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір №5585198935, відповідно до п. 1.1 якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (а.с.9).
Згідно з пунктами 1.2, 1.3 вказаного вище кредитного договору, кредит надається позичальнику на наступних умовах: сума кредиту – 60809,52грн, строк, на який надається кредит - 48. Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту №5198935, який є невід`ємною частиною цього Договору.
Згідно з п.2.1 вказаного вище кредитного договору, всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» редакція від 04.05.2020 року, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» та з якими позичальник ознайомився до укладення цього Договору та до яких позичальник приєднується, підписавши цей договір.
20 вересня 2021 року між АТ «Таскомбанк» (фактор) та ТОВ «ФК «ЦФР» (клієнт) було укладено договір факторингу №200921, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу на дату відступлення прав вимоги та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимог, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною цього договору та підписується одночасно з ним (а.с.21-25).
На виконання вимог п.3.1. договору факторингу, АТ «Таскомбанк» сплатив ТОВ «ФК «ЦФР» 214388525,17грн, що підтверджується копією меморіального ордеру №768960451 від 20 вересня 2021 року (а.с.31).
Таким чином, ТОВ «ФК «ЦФР» передало АТ «Таскомбанк» права вимоги за кредитним договором №5585198935 від 26.01.2021 року, укладеним із ОСОБА_1 загальною сумою боргу 53644,80грн, що також підтверджується копією витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу №200921 від 20.09.2021 (а.с.30).
На підтвердження позовних вимог, АТ «Таскомбанк» надано розрахунок заборгованості за кредитним договором №5585198935 від 26.01.2021 року, згідно якого станом на 03.02.2023 року позивачем нарахована заборгованість у загальному розмірі 92492,35грн, а саме: 56782,80грн. - заборгованість по тілу кредиту, 10563,35грн. - заборгованість по річним процентам, 25146,20грн. - заборгованість по щомісячним процентам.
АТ «Таскомбанк» 30.01.2023 року на адресу відповідача було надіслано повідомлення-вимогу про дострокове повне повернення кредиту та погашення заборгованості за договором №5585198935 (а.с.135).
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15.
У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У кредитному договорі №5585198935 від 26.01.2021 року процентна ставка не зазначена.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором №5585198935 від 26.01.2021 року, посилався на Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», як невід`ємну частину кредитного договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що позичальник розумів, ознайомився і погодився з Умовами отримання фінансових кредитів, підписуючи кредитний договір.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).
Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»).
Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування»).
Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, яка викладена у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20.
Долучена до позовної заяви копія паспорту кредиту №5198935 від 26.01.2021 року не може вважатись складовою кредитного договору, форма такого документу носить інформаційний характер та не є складовою кредитного договору. У вказаному вище паспорті кредиту №5198935 від 26.01.2021 року вказано, зокрема, що обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку; реальна річна процентна ставка обчислена на припущеннях, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Використання інших способів надання кредиту та\або зміна інших вищезазначених умов кредитування можуть мати наслідком застосування іншої реальної річної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача. Умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо (а.с.11).
Зазначений документ містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Таку інформацію Банк надає споживачам фінансових послуг відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».
Оскільки паспорт споживчого кредиту не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20).
Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір відсотків за користування коштами.
Таким чином за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність в кредитному договорі та анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів, надані Банком докази не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору з визначенням розміру відсотків за його користування, оскільки достовірно не підтверджують вказані обставини.
У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст.634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.
В той же час, як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Як вбачається з виписки по особовим рахункам кредитного договору №5585198935 від 26.01.2021 року за період з 26.01.2021 року по 03.02.2023 року відповідач користувалася кредитними коштами, періодично погашаючи заборгованість.
Виходячи з викладеного, надавши належну оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності, приймаючи до уваги недоведеність погодження між сторонами у належному письмовому вигляді плату за користування кредитними коштами, яка встановлена у формі сплати відсотків, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №5585198935 від 26.01.2021 року в розмірі 56782,80 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена).
З приводу посилань представника відповідача на відсутність правових підстав для нарахування процентів на період дії воєнного стану, суд зазначає наступне. 
Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Крім того, з урахуванням положень Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 року, п. 18розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, позичальники також не звільняються від обов`язку сплачувати щомісячні платежі за споживчими кредитами в період дії на території України воєнного стану.
Отже, з системного аналізу вище наведеного вбачається, що позичальник не звільняється від обов`язку платити вчасно і в повному обсязі за кредитом (тіло боргу та проценти), а лише звільняється позичальника від штрафних санкцій за порушення цих обов`язків.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що кредитодавцем неустойка (штраф, пеня) за таке прострочення, а також інші види відповідальності визначені статтею 625 цього Кодексу не нараховувалися.
Решта доводів відповідача не спростовують висновків суду, а тому відхиляються за безпідставністю.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
При розгляді справи, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. 
Згідно частини першої статті 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2684,00 грн., (а.с.1), сплачений ним при подачі позову, однак оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 1647,76 грн. (56782,80 грн. (сума боргу, стягнута судом) х 2684,00 грн. (сума судового збору, сплачена позивачем) / 92492,35 грн. (сума боргу, заявлена до стягнення).
На підставі викладеного, керуючись статтями 525, 526, 611, 625, 651, 653, 1049, 1054 ЦК України, статтями 10,12, 81, 89, 141, 247, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП- НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (код ЄДРПОУ 09806443, юридична адреса: м. Київ, вул. С. Петлюри, 30) заборгованість за Кредитним договором №5585198935 від 26.01.2021 року станом на 03.02.2023 року в загальній сумі 56782 (п`ятдесят шість тисяч сімсот вісімдесят дві) гривні 80 копійок, яка складається з заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) в розмірі 56782 (п`ятдесят шість тисяч сімсот вісімдесят дві) гривні 80 копійок та в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 1647 (одна тисяча шістсот сорок сім) гривень 76 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя        І.О.Юзефович