ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 603/405/25	Головуючий у 1-й інстанції Галіян І. М. 	
Провадження № 22-ц/817/712/26 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої - Хома М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Храпак Н. М., 
секретар - Дідух М.Є. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Андрусенка Ігоря Ярославовича на рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 10 березня 2026 року, ухвалене суддею Галіяном І.М. у цивільній справі №603/405/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Бучацький відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Координаційний штаб з питань поводження з військовополоненими, про встановлення факту, що має юридичне значення, 

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт смерті її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заяву обґрунтовано тим, що син ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , військовослужбовець Збройних Сил України, який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , зник безвісти 09 січня 2025 року під час ведення бойових дій з військовими формуваннями російської федерації поблизу населеного пункту Дворічна Куп`янського району Харківської області.
Про вказані обставини ОСОБА_1 повідомлено ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом направлення сповіщення сім`ї №2 від 13 січня 2025 року.
Згідно з актом проведення службового розслідування від 03 лютого 2025 року, 9 січня 2025 року близько 11.00 год в будинок, де знаходився спостережний пункт "Полин" гірсько-штурмової роти і в якому перебував солдат ОСОБА_2 , пробрався противник, який відкрив вогонь із стрілецької зброї, в результаті чого солдат ОСОБА_2 отримав поранення, несумісні з життям, внаслідок чого загинув. Дані обставини підтверджуються поясненнями, наданими командиром 2 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_3 та поясненнями заступника командира 2 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_4 . Місце знаходження тіла солдата ОСОБА_2 відоме, однак здійснити евакуацію тіла . немає можливості у зв`язку з високою інтенсивністю ведення бойових дій та постійними обстрілами противника.
Оскільки документи, які підтверджують факт смерті ОСОБА_2 , відсутні, ОСОБА_1 було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті її сина. У зв`язку з цим вона не має можливості отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_2 та, як наслідок, оформити спадкові права після його смерті.
З огляду на наведені обставини ОСОБА_1 просила заяву задовольнити.
Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 10 березня 2026 року у задоволенні заяви відмовлено. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Андрусенко І.Я. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити. Вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність факту смерті сина заявниці - ОСОБА_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який 09 січня 2025 року зник безвісти під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Дворічна Куп`янського району Харківської області. 
Так, за фактом зникнення ОСОБА_2 командиром військової частини НОМЕР_1 було призначено службове розслідування, за результатами якого складено акт, у якому встановлено обставини його зникнення під час бойового зіткнення. Зокрема, у матеріалах службового розслідування зазначено, що 09 січня 2025 року в будинку, де знаходився спостережний пост «ПОЛИН», з`явився противник, після чого ОСОБА_2 першим вийшов з укриття, а противник відкрив по ньому вогонь зі стрілецької зброї. Унаслідок цього ОСОБА_2 отримав поранення, несумісні з життям, і загинув.
Крім цього, особовим складом було проведено розшукові заходи, за результатами яких виявлено тіло військовослужбовця, який вважається зниклим безвісти з 09 січня 2025 року, та встановлено координати місцезнаходження тіла ОСОБА_2 . Водночас здійснити його евакуацію неможливо у зв`язку з високою інтенсивністю бойових дій та постійними обстрілами противника.
Висновок суду першої інстанції про те, що подані докази лише дають підстави для припущення смерті ОСОБА_2 , є безпідставним, оскільки матеріали службового розслідування, складені військовою частиною НОМЕР_1 , прямо підтверджують обставини отримання ним поранень, несумісних із життям, факт його загибелі, встановлення місцезнаходження тіла та неможливість його евакуації. При цьому обставини, викладені у матеріалах службового розслідування, виключають можливість перебування ОСОБА_2 у полоні.
Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що за наведених обставин заявниця мала звертатися із заявою про оголошення особи померлою, а не із заявою про встановлення факту смерті. Встановлення факту смерті військовослужбовця під час захисту Батьківщини в умовах воєнного стану можливе в судовому порядку, якщо державна реєстрація смерті органом ДРАЦС є неможливою через відсутність відповідних медичних документів.
Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явилися, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. 
Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Обставини справи.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 14 липня 1979 року батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 12 жовтня 2010 року.
ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця-санітара гірсько-штурмового відділення гірсько-штурмового взводу гірсько-штурмової роти.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині №349 від 05 грудня 2024 року солдат ОСОБА_2 з 05 грудня 2024 року прибув і приступив до виконання службових обов`язків у складі сил і засобів, які здійснюють заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації, залучаються та беруть безпосередню участь у веденні воєнних (бойових) дій.
Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині №373 від 29 грудня 2024 року солдат ОСОБА_2 після лікування в медичній роті військової частини НОМЕР_4 у АДРЕСА_1 29 грудня 2024 року прибув і приступив до виконання службових обов`язків у складі сил і засобів, які здійснюють заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації.
10 січня 2025 року тимчасово виконуючий обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 направив начальнику ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомлення №155, у якому просив повідомити ОСОБА_1 про те, що її син - солдат ОСОБА_2 , призваний на військову службу за мобілізацією 06 червня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_5 , 09 січня 2025 року зник безвісти під час ведення бойових дій з військовими формуваннями російської федерації в районі населеного пункту Дворічна Куп`янського району Харківської області.
Згідно зі сповіщенням сім`ї №2 від 13 січня 2025 року, лист №1729/167, начальник ІНФОРМАЦІЯ_6 повідомив ОСОБА_1 про те, що її син - солдат ОСОБА_2 , 1979 року народження, 09 січня 2025 року зник безвісти під час ведення бойових дій з військовими формуваннями російської федерації в районі населеного пункту Дворічна Куп`янського району Харківської області.
10 січня 2025 року командир 2 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 подав командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт, зареєстрований за вх. №201 від 10 січня 2025 року, про те, що ІНФОРМАЦІЯ_7 в ході стрілецького бою на тимчасовій позиції відділення «Полин» 2 гірсько-штурмової роти в районі населеного пункту Дворічна Куп`янського району Харківської області зник безвісти військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 - солдат ОСОБА_2 .
На підставі вказаного рапорту наказом командира військової частини НОМЕР_1 з адміністративно-господарської діяльності №49 від 10 січня 2025 року призначено службове розслідування за фактом встановлення обставин відсутності військовослужбовців, які підпадають під ознаки осіб, зниклих безвісти.
За результатами службового розслідування складено акт вх. №673 від 03 лютого 2025 року, в якому наведено обставини зникнення ОСОБА_2 під час виконання бойового завдання.
Зі змісту акта службового розслідування вбачається, що 09 січня 2025 року близько 11 год. 00 хв. по радіостанції надійшла доповідь про те, що в будинок, у якому знаходився спостережний пост «Полин» гірсько-штурмової роти та на якому перебували солдат ОСОБА_2 , солдат ОСОБА_6 , солдат ОСОБА_7 та солдат ОСОБА_8 , пробрався противник, кількість якого була невідома. На шум з укриття вирішили вийти військовослужбовці, які перебували на цьому спостережному посту. Першим вийшов солдат ОСОБА_2 . Як тільки він вийшов з укриття, противник відкрив по ньому вогонь зі стрілецької зброї, а інші військовослужбовці змушені були повернутися назад в укриття. Солдат ОСОБА_2 отримав поранення, несумісні з життям, унаслідок чого загинув. Здійснити евакуацію тіла солдата ОСОБА_2 немає можливості у зв"язку з високою інтенсивністю ведення бойових дій та постійними обстрілами противника. 
Такі обставини, як зазначено в акті службового розслідування, підтверджуються поясненнями командира 2 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_3 та поясненнями заступника командира 2 гірсько-штурмової роти з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_4 .
Також під час службового розслідування встановлено, що силами особового складу були здійснені розшукові заходи на підконтрольній території в районі населеного пункту Дворічна Куп`янського району Харківської області, за результатами яких виявлено тіло військовослужбовця, який вважається безвісти зниклим з 09 січня 2025 року. Місцезнаходження тіла солдата ОСОБА_2 відоме, зокрема вказано відповідні координати, однак здійснити евакуацію тіла неможливо у зв`язку з високою інтенсивністю ведення бойових дій та постійними обстрілами противника.
Відповідно до витягу з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 , інвентарний №41/63, том №3 від 15 січня 2025 року, 09 січня 2025 року в ході стрілецького бою на тимчасовій позиції відділення « ІНФОРМАЦІЯ_8 » 2 гірсько-штурмової роти в районі населеного пункту Дворічна Куп`янського району Харківської області безвісти зник, ймовірно такий, що загинув, солдат ОСОБА_2 .
За результатами службового розслідування встановлено, що вказаний випадок настав під час виконання особовим складом військової частини НОМЕР_1 бойового завдання у складі Збройних Сил України, під час виконання обов`язків військової служби при відсічі і стримуванні збройної агресії проти України, внаслідок протиправних дій з боку збройних сил російської федерації, та пов`язаний із проходженням військової служби і захистом Батьківщини.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 з основної діяльності №164 від 03 лютого 2025 року затверджено результати службового розслідування за фактом встановлення обставин відсутності особового складу, який підпадає під ознаки осіб, зниклих безвісти.
Пунктом 3 витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині №15 від 14 січня 2025 року підтверджується, що солдата ОСОБА_2 увільнено від займаних посад і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .
До Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне провадження №12025221100000085 від 14 січня 2025 року за ч. 1 ст. 115 КК України за фактом повідомлення командира військової частини НОМЕР_5 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_7 під час стрілецького бою в районі населеного пункту Дворічна Куп`янського району Харківської області зник безвісти солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, №20250310-1496-1 від 10 березня 2025 року, сформованим Міністерством внутрішніх справ України, ОСОБА_2 зник на території бойових дій під час воєнних дій, а дата набуття ним статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - 19 лютого 2025 року.
Відповідно до листа командира військової частини НОМЕР_1 №2850 від 19 липня 2025 року здійснити евакуацію тіла солдата ОСОБА_2 неможливо у зв`язку з постійними обстрілами з боку противника та високою інтенсивністю бойових дій.
27 червня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Бучацького відділу ДРАЦС із заявою про державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 .
Інформаційним листом Бучацького відділу ДРАЦС №154/35.11.1-07.5 від 30 червня 2025 року ОСОБА_1 відмовлено у здійсненні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю документів, що є підставою для державної реєстрації смерті відповідно до пункту 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні.
Згідно з листом Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими №222/КШ/2348 від 22 січня 2026 року в інформаційній системі з питань поводження з військовополоненими наявні відомості про ОСОБА_2 , однак повідомлення від Міжнародного Комітету Червоного Хреста або зі сторони російської федерації про перебування останнього у полоні, стан його здоров`я та місце утримання не надходили.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
Як визначено в ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник.
Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Абзацом 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Цей Указ затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ. Надалі дію воєнного стану на території України неодноразово продовжено та такий продовжує діяти на даний час.
Згідно розділу II Наказу Міністерства з питань реінтеграції окупованих територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» №309 від 22.12.2022 із змінами та доповненнями селище Дворічна, Куп`янського району Харківської області з 21.08.2024 року відноситься до території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси
Як зазначає Верховний Суд у постанові від 5 грудня 2022 року, справа № 490/6057/19-ц, встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника, а саме: отримання загиблим статусу жертви міжнародного збройного конфлікту з подальшим отриманням членами сім`ї загиблого допомоги від гуманітарних організацій та можливості звернення членів сім`ї загиблого до міжнародних судів із відповідними вимогами.
Обов`язок держави розслідувати факти смерті особи, яка підпадає під її юрисдикцію, виняткове юридичне значення факту смерті особи; специфіка розгляду справ в порядку окремого провадження, зокрема особливої ролі суду при з`ясуванні обставин справи; об`єктивні складнощі, які можуть виникнути у заявників при наданні доказів для встановлення факту смерті особи після 24 лютого 2022 року на тимчасово окупованій території України, при веденні активних бойовий дій, у своїй сукупності дають підстави для висновку, що суди мають зважати на вказані обставини та, керуючись завданням цивільного судочинства, уникати формального підходу при вирішенні таких справ (пункти 51 -52 постанови Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 756/5840/23 (провадження № 61-1825св24)).
ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема:
- встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);
- встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першоїстатті 315 ЦПК України);
- встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України);
- визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).
Вказані процедури є відмінними між собою, мають певні особливості та різні правові наслідки.
Оголошення померлим (смерть in absentia) - це судове визнання померлим фізичної особи, про яку за місцем постійного проживання відсутні будь-які відомості про місце її перебування протягом встановленого законом строку. Оголошення особи померлою юридично прирівнюється до фізичної смерті, є припущенням смерті (praesumptio mortis) і має своїм наслідком припинення правоздатності особи. Тому при оголошенні особи померлою суд виходить із презумпції смерті особи, тобто припущення, що на момент розгляду справи особи немає в живих, однак встановити це достеменно неможливо. Оголошення особи померлою здійснюється судом на підставі непрямих доказів або у зв`язку з тривалою безвісною відсутністю.
Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.
Свого часу Верховний Суд України роз`яснив судам, що оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті (п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»).
Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.
У частині 1 статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».
У частині 2 статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).
Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини 2, 3 статті 46 ЦК України).
Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина 4статті 46 ЦК України).
Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.
Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.
Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі №177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.
У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема: письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.
Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.
Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23.
Разом із тим, суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою (постанова Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 148/1207/22).
Тобто, на відміну від підстави для встановлення факту смерті особи (наявність достовірних доказів, що свідчать про її загибель), підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.
Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вонапосилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується навсебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 89 ЦПК України).
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності (частина 2 статті 89 ЦПК України).
Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що заявницею доведено факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Дворічна Куп`янського району Харківської області.
Так, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та 09 січня 2025 року перебував на тимчасовій позиції відділення «Полин» 2 гірсько-штурмової роти, де під час стрілецького бою зник безвісти.
Разом із тим, обставини, встановлені актом службового розслідування вх. №673 від 03 лютого 2025 року, свідчать не лише про безвісне зникнення ОСОБА_2 , а й про конкретні обставини його загибелі. Зокрема, в акті зазначено, що після проникнення противника до будинку, в якому знаходився спостережний пост «Полин», ОСОБА_2 першим вийшов з укриття, після чого противник відкрив по ньому вогонь зі стрілецької зброї, внаслідок чого він отримав поранення, несумісні з життям, та загинув.
Вказані обставини підтверджуються поясненнями лейтенанта ОСОБА_3 та старшого лейтенанта ОСОБА_4 , які узгоджуються зі змістом рапорту командира 2 гірсько-штурмової роти, витягу з журналу бойових дій, повідомлення військової частини НОМЕР_1 , сповіщення сім`ї та наказу про результати службового розслідування.
Крім того, під час службового розслідування встановлено, що силами особового складу були проведені розшукові заходи, за результатами яких виявлено тіло військовослужбовця, який вважався безвісти зниклим з 09 січня 2025 року. Місцезнаходження тіла ОСОБА_2 встановлено, однак здійснити його евакуацію неможливо у зв`язку з високою інтенсивністю бойових дій та постійними обстрілами противника, що також підтверджується листом командира військової частини НОМЕР_1 №2850 від 19 липня 2025 року.
За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що подані докази підтверджують лише факт зникнення ОСОБА_2 безвісти та не підтверджують факт його смерті, є помилковим. Суд першої інстанції не надав належної оцінки змісту акта службового розслідування, поясненням військовослужбовців, відомостям про отримання ОСОБА_2 поранень, несумісних із життям, виявлення тіла, встановлення координат його місцезнаходження та неможливість евакуації тіла з причин, пов`язаних із веденням активних бойових дій.
Наявність у ОСОБА_2 статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, сама по собі не виключає можливості встановлення судом факту його смерті, якщо зібрані у справі докази у своїй сукупності підтверджують смерть особи у певний час і за певних обставин. Доказів, які б спростовували встановлені службовим розслідуванням обставини загибелі ОСОБА_2 або підтверджували його перебування у полоні, матеріали справи не містять.
Колегія суддів також вважає помилковим висновок суду першої інстанції про необхідність звернення заявниці із заявою про оголошення фізичної особи померлою. Оголошення особи померлою ґрунтується на припущенні про її смерть, тоді як у цій справі заявниця просить встановити факт смерті ОСОБА_2 на підставі доказів, які містять конкретні відомості про час, місце та обставини його загибелі.
Факт смерті ОСОБА_2 має для ОСОБА_1 юридичне значення, оскільки необхідний для державної реєстрації смерті її сина, отримання свідоцтва про смерть та реалізації прав, пов`язаних із наслідками його смерті. Водночас, інформаційним листом Бучацького відділу ДРАЦС №154/35.11.1-07.5 від 30 червня 2025 року їй відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті через відсутність документа, що є підставою для такої реєстрації.
Отже, ОСОБА_1 не має іншої можливості зареєструвати смерть сина, крім звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті.
З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, та з неправильним застосуванням норм процесуального права, а тому відповідно до статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 .
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Андрусенка Ігоря Ярославовича - задовольнити.
Рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 10 березня 2026 року - скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гончарівка Монастириського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_2 , військовослужбовця Збройних Сил України (ВЧ НОМЕР_1 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_7 під час виконання особовим складом військової частини НОМЕР_1 бойового завдання в складі Збройних Сил України, обов`язків військової служби при відсічі і стримуванні збройної агресії проти України, внаслідок протиправних дій з боку збройних сил російської федерації, пов`язане із проходженням військової служби та захистом Батьківщини, у ході стрілецького бою в районі населеного пункту Дворічна Куп`янського району Харківської області.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 19 червня 2026 року.

Головуюча         Хома М.В.

Судді          Гірський Б.О.

Храпак Н.М.