Справа № 452/3444/25
Провадження № 2/455/32/2026

РІШЕННЯ
Іменем України
04 червня 2026 року м. Старий Самбір

СТАРОСАМБІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
у складі судді Титов А.О.,
за участю секретаря судових засідань Гавриляк О.Б.,

за участю:
представника позивача - адвоката Степаненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 ,

до відповідачів:
1) ОСОБА_2 ,
2) Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЛЛЕТ ГРУП ЕСТ»,

про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ВИКОРИСТАНІ У ТЕКСТІ РІШЕННЯ УМОВНІ СКОРОЧЕННЯ

Позивач - ОСОБА_1 ;
Перший відповідач -  ОСОБА_2 ;
Другий відповідач - ТОВ «ПЕЛЛЕТ ГРУП ЕСТ»;

Договір позики - договір позики №1709/1 від 17.09.2020;
Додаток №1 - додаток №1 від 25.09.2021 до договору позики №1709/1 від 17.09.2020;
Договір поруки - договір поруки до Договору позики №1709/1 від 17.09.2020 та додатку №1 від 25.09.2021;

ЦК - Цивільний кодекс України.
ЦПК - Цивільний процесуальний кодекс України.

ПРАВОВІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Позовні вимоги та обставини, покладені на їх обґрунтування

17.09.2020 між Позивачем (як позикодавцем) та Першим відповідачем (як позичальником) укладено безпроцентний Договір позики, згідно з умовами якого, Позивач передав у власність Першого відповідача у строк до 25.09.2021 грошові кошти в сумі 182776,75 грн (6500,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на день підписання договору).

25.09.2021 між Позивачем (як позикодавцем) та Першим відповідачем (як позичальником) укладено Додаток №1 до Договору позики, за умовами якого: 

(1) залишок суми позики станом на 25.09.2021 - 132636,00 грн (5000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на день підписання додатку);

(2) Позивач передає, а Перший відповідач отримує додаткову суму до позики в розмірі 39790,80 грн (1500,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на день підписання додатку); 

(3) разом сума позики станом на дату підписання додатку до договору становить 176426,80 грн (6500,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на день підписання додатку).

25.09.2021 року між Другим відповідачем (як поручителем) та Позивачем (як позикодавцем) укладено Договір поруки, за умовами Другий відповідач зобов`язався відповідати перед Позивачем за виконання всіх зобов`язань Першого відповідача за Договором позики та Додатку №1.

Позивач стверджує, що зобов`язання за Договором позики та Додатком №1 виконувались Першим відповідачем виключно до 25.03.2022 та із загальної суми позики в розмірі 6500,00 доларів США, повернуто лише 750,00 доларів США - тобто заборгованість Першого відповідача перед Позивачем становить 237185,78 грн (5750,00 доларів США), у зв`язку з чим, Позивач звернувся до суду із позовом у поточній справі про стягнення солідарно з відповідачів у справі заборгованості за Договором позики та Додатком №1 в розмірі 237185,78 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовільнити в повному обсязі.

Правова позиція Першого відповідача, заперечення проти позову

Перший відповідач у відзиві проти позовних вимог заперечує, в обґрунтування своєї позиці у справі зазначає, наступне.

Відповідач у відзиві підтвердив факт укладення між ним та Позивачем Договору позики та Додатку №1 до договору позики, а також факт укладення між Другим відповідачем та Позивачем Договору поруки.

В той же час, Перший відповідач зазначає, що на підставі Договору позики він 17.09.2020 отримав від Позивача лише 5000,00 доларів США, а решта грошових коштів в сумі 1500,00 доларів США йому не передавалась, і ця сума фактично була відсотками за користування позикою та підлягала виплаті Першим відповідачем на користь Позивача рівними частинами в національній валюті в еквіваленті 125,00 доларів США щомісячно. 

В період часу з 21.10.2020 року по 25.09.2021 Перший відповідач здійснив на користь Позивача дванадцять платежів в національній валюті в еквіваленті 125,00 доларів США, загалом на суму в еквіваленті 1500,00 доларів США.

В подальшому 25.09.2021 між Позивачем та Першим відповідачем було укладено Додаток №1 до договору позики, однак зазначена у пункті 2 такого додатку сума в еквіваленті 1500,00 доларів США фактично не була передана Першим відповідачем Позивачу, і ця сума фактично була відсотками за користування позико. 

В період часу з 25.10.2021 по 25.03.2022 Перший відповідач здійснив на користь Позивача шість платежів у національній валюті в еквіваленті 125,00 доларів США, загалом на суму в еквіваленті 750,00 доларів США, однак в подальшому виконання взятих на себе договірних зобов`язань стало для Першого відповідача неможливим з огляду на початок повномасштабної збройної агресії РФ проти України та пов`язані з цим загальні негативні економічні та соціальні наслідки, а також з огляду на мобілізацію Першого відповідача до лав Збройних Сил України.

Перший відповідач зазначає, що до спірних правовідносин слід застосувати положення частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» про те, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період - проценти за користування кредитом не нараховуються.

Щодо заявлених Позивачем позовних вимог до Другого відповідача, Перший відповідач, із посиланням на положення частини 4 статті 559 ЦК України в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, а також на практику Верховного Суду, зазначив, що порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки (у даному випадку - 25.09.2022). Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України,є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Тому, враховуючи припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання зі спливом визначеного договором або законом строку, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України у зазначеній редакції словосполучення "пред`явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Вказане не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. 

Перший відповідач зазначає, що на час звернення Позивача до суду строк дії поруки сплив, а тому порука вважається припиненою.

За викладених обставин, Перший відповідач просить відмовити у задоволенні позову до Першого та Другого відповідачів.

Перший відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

Правова позиція Другого відповідача

Другий відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався, належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання свого представника не направив, причин його неявки суду не повідомив.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

З представлених сторонами суду доказів, судом встановлені наступні обставини в їх хронологічній послідовності.

Договір позики №1709/1 від 17.09.2020 (Договір позики)

17.09.2020 Між Позивачем - ОСОБА_1 (позикодавцем за договором) та Першим відповідачем - ОСОБА_2 (позичальником за договором) було укладено Договір позики (т. 1, а.с. 28).

Згідно з умовами Договору позики, Позивач передав у власність Першого відповідача у строк до 25.09.2021 грошові кошти в сумі 182776,75 грн (6500,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на день підписання договору). Договір позики є безпроцентним, остаточний розрахунок щодо повернення позики та термін дії договору - 29.09.2021 з дотриманням визначеного договором графіку платежів.

Виконання Позивачем 17.09.2020 зобов`язання з передачі Першому відповідачу грошових коштів в сумі 182776,75 грн (6500,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на день підписання договору) підтверджується розпискою Першого відповідача від 17.09.2020 (т. 1, а.с. 47).

На виконання умов Договору позики Перший відповідач сплатив Позивачу грошові кошти на загальну суму в еквіваленті 1500,00 доларів США (12 платежів в еквіваленті 125 доларів США на день оплати по кожному платежу), що підтверджується представленими Першим відповідачем платіжними дорученнями (т. 1, а.с. 82-93) та не заперечується Позивачем: 21.10.2020 року - 3546,34 грн; 24.11.2020 року - 3546,18 грн; 24.12.2020 року - 3574,67 грн; 24.01.2022 року - 3549,67 грн; 25.02.2021 року - 3493,65 грн; 25.03.2021 року - 3483,83 грн; 24.04.2021 року - 3525,57 грн; 25.05.2021 року - 3428,51 грн; 25.06.2021 року - 3449,52 грн; 24.07.2021 року - 3415,93 грн; 23.08.2021 року - 3347,96 грн; 25.09.2021 року - 3315,90 грн.

Додаток №1 від 25.09.2021 до Договору позики (Додаток №1)

25.09.2021 між Позивачем (як позикодавцем) та Першим відповідачем (як позичальником) укладено Додаток №1 до Договору позики (т. 1, а.с. 30), за умовами якого: (-) залишок суми позики станом на 25.09.2021 становить 32636,00 грн (5000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на день підписання додатку) (пункт 1 Додатку №1); (-) Позивач передає, а Перший відповідач отримує додаткову суму до позики в розмірі 39790,80 грн (1500,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на день підписання додатку), у зв`язку з чим - разом сума позики станом на дату підписання додатку до договору становить 176426,80 грн (6500,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на день підписання додатку) (пункти 2 та 3 Додатку №1); (-) підписанням Додатку №1 Перший відповідач підтверджує отримання від Позивача додатковї суми позики, зазначеної у пункті 2 Додатку №1 (пункт 5 Додатку №1).

Виконання Позивачем 25.09.2021 зобов`язання з передачі Першому відповідачу грошових коштів в сумі в розмірі 39790,80 грн (1500,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на день підписання додатку) підтверджується підписом Першим відповідачем Додатку №1 з урахуванням вищевикладених положень пункту 5 такого додатку.

На виконання умов Додатку №1 до Договору позики Перший відповідач сплатив Позивачу грошові кошти на загальну суму в еквіваленті 625,00 доларів США (5 платежів в еквіваленті 125 доларів США на день оплати по кожному платежу), що підтверджується представленими Першим відповідачем платіжними дорученнями (т. 1, а.с. 82-93): 25.10.2021 - 3286,48 грн; 24.11.2021 - 3357,55 грн; 24.12.2021 - 3409,34 грн; 25.01.2022 - 3546,86 грн; 25.03.2022 - 3656,86 грн.

Суд звертає увагу на те, що докази перерахування Першим відповідачем на користь Позивача 24.02.2022 грошових коштів у сумі 3656,86 грн (в еквіваленті 125 доларів США на день оплати) суду Першим відповідачем представлені не були. В той же час, обставини того, що Першим відповідачем в період часу з жовтня 2021 по березень 2022 повернуто Позивачу грошові кошти в еквіваленті 750 доларів США шістьма платежами по 125,00 доларів США - визнається Позивачем у позовній заяві.

Договір поруки до Договору позики та Додатку №1 (Договір поруки)

25.09.2021 між Другим відповідачем (поручителем за договором), та Позивачем - ОСОБА_1 (позикодавцем за договором), укладено договір поруки до Договору позики №1709/1 від 17.09.2020 та Додатку №1 від 25.09.2021 (т. 1, а.с. 31).

За умовами Договору поруки Другий відповідач зобов`язався відповідати перед Позивачем за виконання зобов`язань Першим відповідачем, що виникли з Основного договору, а саме - Договору позики №1709/1 від 17.09.2020 та Додатку №1 від 25.09.2021 (пункти 1.1. та 2.1 Договору поруки).

Другий відповідач порукою забезпечує виконання зобов`язання за Основним договором (договором позики №1709/1 від 17.09.2020 та додатком №1 від 25.09.2021) в повному обсязі. Перший та Другий відповідачі несуть солідарну відповідальності перед Позивачем за належне виконання Першим відповідачем зобов`язання (пункт 3.1., 3.2. Договору поруки).

Договір поруки набуває чинності з моменту його підписання і діє до моменту припинення дії Основного договору (договору позики №1709/1 від 17.09.2020 та додатку №1 від 25.09.2021), крім випадків, визначених в статті 559 ЦК України (пункт 6.1. Договору позики).

ЗАКОНОДАВСТВО, СУДОВА ПРАКТИКА, МОТИВИ СУДУ

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, зобов`язання, договір

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України (частини 1 та 2 статті 509 ЦК України).

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (частина 1 та пункт 1 частини 2 статті 11 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина 1 статті 626 ЦК України, частина 1 статті 628, частина 1 статті 269 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 ЦК України).

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України).

Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора (частини 1-4 статті 545 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина 1 статті 629 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина 1 статті 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (частина 1 статті 610 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (частина 1 статті 625 ЦК України).

Договір позики, боргова розписка 

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частина 1 статі 1046 ЦК України).

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частини 1 та 2 статті 1047 ЦК України).

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статі 1049 ЦПК України).

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №464/3790/16).

Наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній о повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане (Постанова Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 761/23793/20).

ЦК України не встановлює обмежень щодо використання розписки в цивільних відносинах, передбачаючи лише випадки, коли розписці надається правопідтверджувальне значення в окремих видах цивільних відносин. У разі якщо складається боргова розписка, це вже є доказом факту отримання грошових коштів, тому аргументація, що договір позики не є укладеним через відсутність факту передання грошових коштів за умови недоведеності протилежного, не відповідає нормам законодавства України. В цивільному праві при аналізі правової природи розписки у позикових відносинах йдеться про сурогати або замінники письмової форми правочину, які свідчать про додержання вимоги закону про письмову форму правочину (Постанова Верховного Суду від 18.03.2026 у справі №367/911/23).

Якщо наявний факт існування розписки, у якій позичальник чітко зазначає отримання коштів, скріплює її своїм підписом, це свідчить про реальний характер договору позики. У назві боргової розписки не обов`язково зазначати слово «позика», адже ключовим є зміст цього документа. Отже, письмове застереження, яке складено окремо чи міститься в тексті договору, про завершену дію щодо передання коштів позичальнику не тільки засвідчує факт такого передання, а і є моментом виникнення зобов`язання за реальним договором позики. Розписка є підтвердженням укладення договору позики, якщо засвідчує факт отримання позики у борг і містить умови щодо її повернення (Постанова Верховного Суду від 18.03.2026 у справі №367/911/23).

Договір поруки, солідарний обов`язок боржників

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина 1 статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини 1 та 2 статті 554 ЦК України).

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (частина 1 статті 543 ЦК України).

Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя (частина 4 статті 559 ЦК України в поточній редакції, яка також діяла і на момент укладення Договору поруки у справі).

Поняття «строк» та «термін»

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина 1 статті 252 ЦК України)

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина 2 статті 252 ЦК України).

Правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28.03.2018

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Належність та достовірність доказів

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина 1 статті 77 та частина 1 статті 79 ЦПК України).

Суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконання (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21).

МОТИВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Позовні вимоги до Першого відповідача про стягнення заборгованості за Договором позики

Укладення між Позивачем та Першим відповідачем як Договору позики, так і Додатку №1 - підтверджується представленими суду доказами, та не оспорюється учасниками справи, а тому такі договори є обов`язковим для виконання сторонами з огляду на вимоги частини 1 статті 629 ЦК України.

Позивач свої зобов`язання за Договором позики виконав належним чином, передавши Відповідачу грошові кошти в сумі 182776,75 грн (еквівалент 6500,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на день підписання Договору позики), про що свідчить підписана Першим відповідачем боргова розписка.

Крім того, Позивач належним чином виконав і свої зобов`язання, визначені Додатком №1, передавши Першому відповідачу грошові кошти в сумі 39790,80 грн (еквівалент 1500 доларів США на день підписання Додатку №1), про що сторонами здійснено відповідне застереження у пункті 5 Додатку №1. 

Доводи Першого відповідача про те, що йому на виконання Договору позики Позивачем були передані лише грошові кошти в еквіваленті 5000,00 доларів США, а визначені Додатком №1 грошові кошти не були передані взагалі - не узгоджуються зі змістом вищезгаданих боргової розписки та застереження у Додатку №1, а складення такої розписки та здійснення відповідного застереження в договорі - є, з урахуванням вищенаведених норм ЦК України та практики Верховного Суду, належними доказами отримання Першим відповідачем грошових коштів у розмірі, зазначеному у таких розписці та застереженні.

Перший відповідач на підтвердження своїх доводів надав до суду скріншоти переписки з месенджеру, що відбувалось за твердженням Першого відповідача між нам та Позивачем щодо укладення Договору позики та Додатку №1 (а.с. 100-101), однак з представлених скріншотів неможливо встановити авторів цього листування, а тому, з урахуванням вищевикладеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду - такі скріншоти не є належними доказами у справі.

Вищезгадані обставини також спростовують і доводи Першого відповідача про те, що Договір позики та Додаток №1 начебто передбачали сплату процентів.

Крім того, вищенаведені обставини також спростовують правову позицію Першого відповідача про те, що до спірних правовідносин слід застосовувати положення частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» про ненарахування процентів за користування кредитом, оскільки - як було встановлено судом - Договір позики та Додаток №1 - не передбачали нарахування процентів за користування позикою.

Підсумовуючи вищевикладене, слід зазначити, що з представлених суду доказів вбачається, що Позивач як позикодавець свої зобов`язання, передбачені як Договором позики, так і Додатком №1 виконав належним чином, передавши позичальнику - Першому відповідачу, грошові кошти у визначених наведеними договорами розмірі.

В свою чергу Першим відповідачем не представлено суду доказів, які б підтверджували належне та повне виконання ним зобов`язань щодо повернення отриманих у позику грошових коштів. 

За викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог до Першого відповідача про стягнення заборгованості за Договором позики та Додатком №1 у розмірі 237 185,87 грн. 

Позовні вимоги до Другого відповідача як поручителя та солідарного боржника

За умовами укладеного 25.09.2021 між Другим відповідачем та Позивачем Договору поруки - Другий відповідач зобов`язався відповідати перед Позивачем за виконання зобов`язань Першим відповідачем, що виникли з Договору позики та Додатку №1 (які в тексті Договору поруки разом названі «Основний договір») у повному обсязі, при цьому, Перший та Другий відповідачі несуть солідарну відповідальності перед Позивачем за належне виконання Першим відповідачем зобов`язання з повернення отриманих у позику грошових коштів.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог до Другого відповідача як солідарного боржника, Перший відповідач вказував, що з урахуванням положень пункту 6.1. Договору поруки - строк поруки закінчився із закінченням терміну дії Основного договору 25.09.2022, а тому, з урахуванням положень частини 5 статті 559 ЦК України - порука є припиненою після закінчення строку поруки і закінчення такого строку є підставою для припинення поруки, а отже - і для відмови у позові до Другого відповідача.

Однак, суд не може погодитись із такою правовою позицією Першого відповідача.

Так, з урахуванням вищезазначених положень статті 252 ЦК України та правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28.03.2018 - строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до пункту 6.1. Договору поруки, цей договір діє до моменту припинення дії Основного договору (Договору поруки та Додатку №1), крім випадків, визначених в статті 559 ЦК України.

Таким чином, оскільки Договір поруки не містить визначеного роками, місяцями, тижнями, днями або годинами строку його дії або окремо строку поруки за таким договором, а дія Договору поруки визначена вказівкою на подію, яка має неминуче настати, що є встановленням терміну, однак не строку - суд дійшов висновку про те, що укладаючи Договір поруки, сторони строк дії такого договору або ж строку поруки окремо не визначили, а погодили лише термін дії Договору поруки.

При цьому, перше речення частини 4 статті 559 ЦК України, на положення якого посилається Перший відповідач в обґрунтування своєї правової позиції, оперує виключно поняттям «строк поруки», а не поняттями «термін поруки», «термін дії договору поруки», «строк (термін)» та ін, а положеннями статті 252 ЦК України чітко визначена різниця між поняттями строк та термін.

Отже, оскільки Договір поруки не містить строку поруки, порука з огляду на положення другого речення частини 4 статті 559 ЦК України - припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя.

У даному випадку термін виконання основного зобов`язання закінчився 25.09.2022 (пункт 4 Додатку №1), а позов у поточній справі подано Позивачем 11.09.2025 - тобто в межах трирічного строку пред`явлення кредитором позову до поручителя, визначеного положеннями частини 4 статті 559 ЦК України.

За наведених обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог до Другого відповідача як солідарного боржника Першого відповідача за Договором поруки про стягнення заборгованості за Договором позики та Додатком №1 до такого договору у розмірі 237 185,87 грн. 

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Склад судових витрат

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи - зокрема, витрат на професійну правничу допомогу (частина 1 та пункт 1 частини 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, серед іншого, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (пункти 1 та 2 частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України).

Судовий збір

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини 1 та 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України).

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (частина 9 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України).

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються судом на Першого відповідача, оскільки саме через неправильні дії (бездіяльність) Першого відповідача щодо належного виконання взятих на себе зобов`язань за договором виник спір у поточній справі. У зв`язку з чим, з урахуванням задоволення позовних вимог, з Першого відповідача на користь Позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2371,86 грн.

РІШЕННЯ СУДУ

Керуючись статтями 258, 259, 263 - 265, 268, 272 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути солідарно з  ОСОБА_2  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЛЛЕТ ГРУП ЕСТ» (ЄДРПОУ 42647508, адреса: 79024, м. Львів, вул. Б. Хмельницького, б. 223-В, офіс 301/16) на користь  ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики №1709/1 від 17.09.2020 та додатком №1 від 25.09.2021 до договору позики №1709/1 від 17.09.2020 року у розмірі 237185,78 грн.

3. Стягнути з  ОСОБА_2  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 )на користь  ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 2371,86 грн.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення 04.06.2026.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Титов А.О.