Справа № 523/3487/26
Провадження №2/523/3856/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" червня 2026 р. м.Одеса
Пересипський районний суд м.Одеси у складі: 
головуючого судді - Кисельова В.К.
за участю секретаря - Дзюба Г.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (код ЄДРПОУ: 37616221, адреса: вул.Іллінська, буд.8, м. Київ, 04070) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Підстави заявлених позовних вимог. 
До Пересипського районного суду міста Одеси через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВ «СВЕА ФІНАНС», в інтересах якого діє Аліна Паладіч, до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача заборгованості за договором №1959707 про надання споживчого кредитувід 16.12.2024р. року, укладеним з ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем, яка станом на дату складання позовної заяви склала 27679,99 грн, що виникла через неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору. Також просили стягнути судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Так 16.12.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (надалі - ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», Первісний кредитор) та ОСОБА_1 (надалі - Позичальник, Відповідач, Споживач) було укладено Договір №1959707 про надання споживчого кредиту (надалі - Кредитний договір, Договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Після того, як Відповідачем було здійснено реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі Первісного кредитора (далі - ІТС) і заповнено електронну заявку на отримання споживчого кредиту на сайті Первісного кредитора в мережі Інтернет, що перебуває за адресою https://selfiecredit.ua/, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 16.12.2024 року направило ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір №1959707 про надання споживчого кредиту у вигляді розміщення в особистому кабінеті Позичальника на сайті повного тексту кредитного договору (за обраними Позичальником в процесі оформлення параметрами терміну і суми кредиту). 
В процесі заповнення заявки і реєстрації особистого кабінету Позичальником Первісний кредитор здійснив ідентифікацію (встановлення особи шляхом отримання її ідентифікаційних даних) і верифікацію (перевірку і підтвердження належності відповідній особі ідентифікаційних даних) особи в порядку, передбаченому пунктом 2 розділу 31 «Порядку ідентифікації, верифікації клієнта (представника клієнта)» (Додатку 2 до «Положення про здійснення установами фінансового моніторингу», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2020 № 107). Тобто отримання ідентифікаційних даних і їх верифікація із використанням системи BankID НБУ. Інформація про реєстрацію ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» в системі BankID НБУ (із статусом абонент-надавач послуг) починаючи з 20.08.2021 року наявна на офіційній сторінці Національного Банку за посиланням https://bank.gov.ua/ua/bank-id-nbu/abonents (пошук за найменуванням або ЄДРПОУ). Таким чином особу, що вчиняла дії в Інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора (особистому кабінеті на сайті https://selfiecredit.ua/), було однозначно встановлено як ОСОБА_1 . 
16.12.2024 року Позичальник, після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) у формі Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який містить усі істотні умови, і маючи технічну можливість відмовитися від підписання договору, виразив однозначну згоду із умовами договору шляхом натискання відповідної кнопки в ІТС Первісного кредитора. Зі своєї сторони ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» направило 16.12.2024 12:44:24 ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему на номер телефону НОМЕР_2 (що було зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті) одноразовий ідентифікатор K635, котрий в свою чергу Боржником було введено/відправлено Первісному кредитору у відповідному розділі ІТС, чим він прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору №1959707 про надання споживчого кредиту, на умовах визначених офертою. Таким чином, 16.12.2024 12:46:06 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено Договір №1959707 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до Розділу 1 Кредитного договору , ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надає Позичальнику (Споживачу) кредит в гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 360 дні (-в), стандартна процентна ставка становить 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_3 , яку Позичальник вказав при оформленні кредиту. Це підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК», що включено до реєстру платіжної інфраструктури Національного Банку України. Таким чином Позичальником було отримано кредит в загальній сумі 8000,00 грн.
Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед Первісним Кредитором, Відповідач здійснював часткові (-у) оплати (-у) в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №1959707 від 16.12.2024 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за Кредитним договором, що є додатком до Позовної заяви (останній платіж було здійснено 13.01.2025 12:54:10 у сумі 2088,01 грн.). Сплачуючи кредит, Відповідач, додатково до зазначеного вище, вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. 
28.07.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» (надалі - Позивач, Новий кредитор) було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 01.02-25/25, відповідно до умов якого Клієнт (Первісний Кредитор) відступає (передає) Фактору (Новий Кредитор) Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 01.02-25/25 від 28.07.2025 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №1959707 складає: 27679,99 грн. Оскільки Додаток 1 (Реєстр Боржників) до Договору факторингу є досить об`ємним документом і містить дані щодо кількох тисяч позичальників, на підтвердження вищенаведеного позивач надає копію Договору факторингу, копію першої і останньої сторінки Додатку 1 до договору факторингу (зазначаючи про наявність оригіналу відповідного Додатку 1 у Позивача) і копію Витягу з Додатку 1, який містить дані стосовно саме заборгованості ОСОБА_1 за договором №1959707. 
Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором №1959707 від 16.12.2024 року становить: 1. 2. 3. 4. Заборгованість по тілу - 7999,99 грн. Заборгованість по відсотках - 15680 грн. Пеня - 4000 грн Загальна заборгованість - 27679,99 грн., яку позивач просить просять стягнути з відповідача. 
Позиція відповідача. 
Відповідач подав відзив на позовні вимоги, відповідно до якого позовні вимоги не визнав у повному обсязі, посилаючись на наступне. 
І. ЩОДО НЕДОВЕДЕНОСТІ ПЕРЕХОДУ ПРАВА ВИМОГИ ДО ПОЗИВАЧА ТА НЕНАЛЕЖНОСТІ НАДАНИХ ДОКАЗІВ (ПОЗИВАЧ Є НЕНАЛЕЖНИМ) Як вбачається з тексту позовної заяви, Позивач (ТОВ «СВЕА ФІНАНС») обґрунтовує своє право вимоги до Відповідача тим, що 28.07.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (Первісний кредитор) та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (Новий кредитор) було укладено Договір факторингу № 01.02-25/25. Позивач стверджує, що відповідно до Додатка 1 (Реєстру боржників) до вказаного Договору факторингу, до нього перейшло право вимоги за Кредитним договором №1959707 від 16.12.2024 року щодо Відповідача. Однак, дане твердження Позивача є абсолютно неправдивим і прямо спростовується документами, які сам же Позивач додав до позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Сам по собі Договір факторингу є рамковим договором абстрактного характеру. Фактичний перехід права вимоги щодо конкретного боржника за конкретним кредитним договором підтверджується виключно Додатком до такого договору (Реєстром боржників / Витягом з реєстру), у якому міститься чітка ідентифікація боржника, підписаним ОБОМА сторонами правочину. Дослідивши копії документів, доданих Позивачем до позовної заяви на підтвердження нібито переходу права вимоги, стороною відповідача встановлено наступне: 1. До матеріалів справи надано лише ПЕРШУ та ОСТАННЮ сторінки Додатка 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу № 01.02-25/25. Очевидно, що на цих розрізнених сторінках відсутнє прізвище Відповідача, номер його договору (№1959707) та РНОКПП (НОМЕР_1). Тобто, сам Двосторонній Реєстр боржників не містить жодної інформації про перехід права вимоги щодо Відповідача ОСОБА_1 . 2. Що стосується наданого Позивачем «Витягу з Реєстру боржників», то цей документ складений та підписаний ВИКЛЮЧНО представником ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (Новим кредитором). На цьому документі абсолютно відсутні підпис уповноваженої особи та/або печатка Первісного кредитора (ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ»). 
Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
Односторонній документ («Витяг з Реєстру»), створений та підписаний виключно самим Позивачем, не може вважатися належним, допустимим та достовірним доказом того, що Первісний кредитор дійсно передав йому право вимоги щодо Відповідача. Відступлення права вимоги - це двосторонній правочин, і передача конкретних прав повинна підтверджуватися двостороннім актом приймання-передачі реєстру боржників (або витягом, засвідченим підписами ОБОХ сторін - і цедента, і цесіонарія). Складання витягу "самому собі" не має жодної юридичної сили і є лише внутрішнім документом Позивача, який не підтверджує факту волевиявлення ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» на передачу боргу ОСОБА_1 . 
Доказом переходу права вимоги за договором факторингу (відступлення) є саме реєстр боржників або акт приймання-передачі прав вимоги, який містить деталізований перелік кредитних договорів та боржників. Оскільки Позивач не надав належного доказу (повного реєстру або належним чином завіреного двостороннього витягу, де фігурує ОСОБА_1 ), ТОВ «СВЕА ФІНАНС» не набуло статусу кредитора у зобов`язанні щодо Відповідача. Відповідно, Позивач є неналежним, у нього відсутнє матеріальне право вимоги до Відповідача, що є самостійною, абсолютною та безумовною підставою для відмови у задоволенні позову в повному обсязі. 
ІІ. ЩОДО НЕЗАКОННОСТІ ТА БЕЗПІДСТАВНОСТІ НАРАХУВАННЯ ШТРАФНИХ САНКЦІЙ (ШТРАФУ В РОЗМІРІ 4000 ГРН) ПІД ЧАС ДІЇ ВОЄННОГО СТАНУ Згідно з розрахунком заборгованості, який додав Позивач, загальна сума позову складає 27 679,99 грн, з яких: Заборгованість по тілу - 7 999,99 грн; Заборгованість по відсотках - 15 680,00 грн; Штрафні санкції (пеня/штраф) - 4 000,00 грн. Представник відповідача звертає особливу увагу суду на те, що нарахування будь яких штрафів та пені є прямо забороненим чинним законодавством України. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до сьогоднішнього дня. 15 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів щодо дії норм на період дії воєнного стану». Вказаним Законом Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 наступного змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Крім того, Законом України № 2120-IX також внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», а саме Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 6-1, яким передбачено аналогічне звільнення споживачів від сплати штрафів та пені за споживчими кредитами на час воєнного стану та обов`язок кредитодавця списати вже нараховані штрафні санкції. Договір про надання споживчого кредиту №1959707 був укладений 16.12.2024 року, тобто під час дії режиму воєнного стану в Україні. Незважаючи на пряму, імперативну законодавчу заборону нараховувати штрафні санкції, кредитодавець безпідставно та незаконно нарахував Відповідачу штраф у розмірі 4000,00 грн (що навіть відображено у їхньому власному Розрахунку заборгованості). Дії первісного кредитора та Позивача щодо включення суми штрафу у розмірі 4 000,00 грн до загальної суми позовних вимог є грубим порушенням вимог п. 18 Перехідних положень Цивільного кодексу України та п. 6-1 Закону України «Про споживче кредитування». Ця сума не підлягає стягненню за жодних обставин і повинна була бути списана кредитодавцем в силу прямої вказівки Закону. Це свідчить про очевидну безпідставність та штучне завищення позовних вимог Позивачем. 
ІІІ. ЩОДО ШТУЧНОГО ТА БЕЗПІДСТАВНОГО ЗАВИЩЕННЯ СУМИ ВІДСОТКІВ ПОЗА МЕЖАМИ СТРОКУ КРЕДИТУВАННЯ Позивач просить стягнути з Відповідача відсотки за користування кредитом у космічному розмірі - 15 680,00 грн (що майже вдвічі перевищує саме тіло кредиту, яке становить 7 999,99 грн). Сторона відповідача категорично заперечує проти такого нарахування та розрахунку. Згідно з умовами Кредитного договору №1959707 від 16.12.2024 р., строк кредиту становить 360 днів. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Водночас, згідно з усталеною та незмінною практикою Великої Палати Верховного Суду (постанова від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та постанова від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування або у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (дострокове повернення). В подальшому (після закінчення строку кредитування або пред`явлення вимоги про дострокове повернення) права та інтереси кредитодавця забезпечуються виключно частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (стягнення індексу інфляції та 3% річних). Як вбачається з наданого Позивачем Розрахунку заборгованості, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», порушуючи умови договору та приписи законодавства, продовжувало здійснювати нарахування величезних відсотків на тіло кредиту не лише за фактичний період правомірного користування коштами в межах графіку, а й використовувало так звані "штрафні відсотки". 
Нарахована сума у 15 680,00 грн відсотків на тіло 8 000 грн за період з грудня 2024 по липень 2025 року свідчить про застосування надмірних ставок, які мають ознаки несправедливих умов договору в розумінні Закону України "Про захист прав споживачів". Згідно зі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо, всупереч принципу добросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу. Положення про стягнення процентів, які в рази перевищують суму самого кредиту, є класичним прикладом несправедливих умов договору. Оскільки Позивач не надав обґрунтованого, прозорого та зрозумілого суду і стороні відповідача поденного розрахунку формування суми 15 680,00 грн (відповідно до вимог фінансової звітності банків та фінансових установ), така сума не може бути визнана судом як доведена. Поданий табличний варіант розрахунку, створений в односторонньому порядку, є лише відображенням внутрішнього бачення фінансової установи, а не первинним бухгалтерським документом (Постанова ВС від 30.01.2018 у справі № 161/16891/15-ц). 
IV. ЩОДО ВІДСУТНОСТІ НАЛЕЖНИХ ДОКАЗІВ ПЕРЕРАХУВАННЯ КОШТІВ САМЕ ВІДПОВІДАЧУ Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір також є реальним і вважається укладеним лише з моменту надання коштів позичальнику. Позивач стверджує, що кошти у розмірі 8000,00 грн були перераховані на картку № НОМЕР_3 , і на підтвердження цього надає довідку від платіжної системи ТОВ "ПЕЙТЕК". 
Однак, представник відповідача звертає увагу суду на те, що відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для банківських та фінансових установ єдиним належним доказом руху коштів та видачі кредиту (перерахування коштів) є виписка з банківського рахунку фінансової установи (МФО, рахунок, призначення платежу), засвідчена належним чином, або квитанція банку, яка відповідає вимогам законодавства. Внутрішня довідка (або лист) ТОВ "ПЕЙТЕК", складена у вільній формі, з частково прихованим номером картки (маскованою зірочками), не ідентифікує належність цієї картки саме Відповідачу ОСОБА_1 (відсутня довідка з банку, що емітував дану картку, про те, що цей рахунок належить Відповідачу). 
Таким чином, Позивачем не доведено належними та допустимими доказами (банківськими виписками) факт реального отримання Відповідачем кредитних коштів. 
Отже основні тези відповідача зводяться до наступного:
1. ГОЛОВНЕ: ТОВ «СВЕА ФІНАНС» є неналежним позивачем. Долучений до матеріалів справи Двосторонній Реєстр боржників подано лише у вигляді першої та останньої сторінки, де відсутнє прізвище Відповідача ( ОСОБА_1 ). А долучений «Витяг» є одностороннім документом, підписаним виключно самим Позивачем. Це означає, що належних доказів переходу права вимоги саме до Відповідача суду не надано. 
2. НАРАХУВАННЯ ШТРАФІВ Є НЕЗАКОННИМ: Включення до позовних вимог суми штрафу в розмірі 4000,00 грн є прямим порушенням п. 18 Перехідних положень ЦК України (в редакції Закону № 2120-IX), яким прямо заборонено нарахування та стягнення штрафів і пені у споживчому кредитуванні під час воєнного стану. 
3. РОЗРАХУНОК ВІДСОТКІВ Є НЕОБҐРУНТОВАНИМ ТА ВОЧЕВИДЬ НАДМІРНИМ: Заявлені до стягнення відсотки у розмірі 15 680,00 грн є штучно завищеними, нарахованими всупереч позиції Великої Палати Верховного Суду та мають ознаки несправедливих умов договору. Сторона відповідача просить застосувати положення щодо зменшення їх розміру з огляду на принципи справедливості, розумності та добросовісності.
4. ВІДСУТНІ ДОКАЗИ ВИДАЧІ КРЕДИТУ: Позивач не надав належних первинних бухгалтерських документів (банківських виписок), які б підтверджували факт зарахування коштів саме на рахунок Відповідача.
Пояснення сторін в судовому засіданні. 
В судове засідання представник позивача не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, у позовній заяві просили справу розглянути у їх відсутність.
Представник відповідача - Брадарська Н.В. надіслала до суду заяву, відповідно до якої просила справу розглянути у її відсутність та враховувати поданий відзив. 
Встановлені судом обставини справи та відповідні правовідносини. 
Так 16.12.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (надалі - ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», Первісний кредитор) та ОСОБА_1 (надалі - Позичальник, Відповідач, Споживач) було укладено Договір №1959707 про надання споживчого кредиту (надалі - Кредитний договір, Договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Після того, як Відповідачем було здійснено реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі Первісного кредитора (далі - ІТС) і заповнено електронну заявку на отримання споживчого кредиту на сайті Первісного кредитора в мережі Інтернет, що перебуває за адресою https://selfiecredit.ua/, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 16.12.2024 року направило ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір №1959707 про надання споживчого кредиту у вигляді розміщення в особистому кабінеті Позичальника на сайті повного тексту кредитного договору (за обраними Позичальником в процесі оформлення параметрами терміну і суми кредиту). 
В процесі заповнення заявки і реєстрації особистого кабінету Позичальником Первісний кредитор здійснив ідентифікацію (встановлення особи шляхом отримання її ідентифікаційних даних) і верифікацію (перевірку і підтвердження належності відповідній особі ідентифікаційних даних) особи в порядку, передбаченому пунктом 2 розділу 31 «Порядку ідентифікації, верифікації клієнта (представника клієнта)» (Додатку 2 до «Положення про здійснення установами фінансового моніторингу», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2020 № 107). Тобто отримання ідентифікаційних даних і їх верифікація із використанням системи BankID НБУ. Інформація про реєстрацію ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» в системі BankID НБУ (із статусом абонент-надавач послуг) починаючи з 20.08.2021 року наявна на офіційній сторінці Національного Банку за посиланням https://bank.gov.ua/ua/bank-id-nbu/abonents (пошук за найменуванням або ЄДРПОУ). Таким чином особу, що вчиняла дії в Інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора (особистому кабінеті на сайті https://selfiecredit.ua/), було однозначно встановлено як ОСОБА_1 . 
16.12.2024 року Позичальник, після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) у формі Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який містить усі істотні умови, і маючи технічну можливість відмовитися від підписання договору, виразив однозначну згоду із умовами договору шляхом натискання відповідної кнопки в ІТС Первісного кредитора. Зі своєї сторони ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» направило 16.12.2024 12:44:24 ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему на номер телефону НОМЕР_2 (що було зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті) одноразовий ідентифікатор K635, котрий в свою чергу Боржником було введено/відправлено Первісному кредитору у відповідному розділі ІТС, чим він прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору №1959707 про надання споживчого кредиту, на умовах визначених офертою. Таким чином, 16.12.2024 12:46:06 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено Договір №1959707 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Важливо, щоб електронний договір містив усі істотні умови для відповідного виду договору, необхідно розуміти, в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; - - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Правильно застосувавши норми матеріального права, слід дійти обґрунтованого висновку про те, що Кредитний договір підписаний Боржником за допомогою одноразового пароля ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Заявником/Кредитором та Боржником/Позичальником не був би укладений. Отже сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. 
Аналогічної позиції притримується Верховний Суд по справі № 524/5556/19, що відображено в постанові від 12.01.2021 (провадження № 61-16243 св 20). Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020.
Згідно ст. 1049 ЦК України -  позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Суд, виходить з того, що в судовому засіданні підтвердився укладення 16.12.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 Договору №1959707 про надання споживчого кредиту, який був укладений у електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Суд також враховує, що у поданому відзиві представник відповідача не заперечувала факт укладення кредитного договору, а також не надала жодних доказів того, що відповідач своїми активними діями спростовував даний факт. Так не надано жодного доказу того, що відповідач звертався із заявами до правоохоронних органів щодо факту шахрайства з фінансовим ресурсами, а також щодо незаконного використання його особистих персональних даних. 
Щодо виконання умов договору сторонами.
Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до Розділу 1 Кредитного договору , ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надає Позичальнику (Споживачу) кредит в гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 360 дні (-в), стандартна процентна ставка становить 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту. 
Позивач стверджує, що ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_3 , яку Позичальник вказав при оформленні кредиту. Це підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК», що включено до реєстру платіжної інфраструктури Національного Банку України. Таким чином Позичальником було отримано кредит в загальній сумі 8000,00 грн.
В матеріалах справи є лист ТОВ «ПЕЙТЕК», код ЄДРПОУ 44103264 Вих. № 20250730-2614 Від 30.07.2025Р., який адресований до ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», відповідно до якого у Реєстрі платіжної інфраструктури ТОВ «ПЕЙТЕК», код ЄДРПОУ 44103264 (далі - Товариство), є фінансовою установою, що має право на надання платіжних послуг. Відповідно до отриманої ліцензії від Національного банку України (рішення від 29.05.2023 № 21/990-РК), що переоформлена Національним банком України 24.05.2024 (витяг Національного банку України із Державного реєстру фінансових установ про внесення 24.05.2024 запису до Державного реєстру фінансових установ про переоформлення ліцензій), Товариство надає послуги з переказу коштів без відкриття рахунку.
Між Товариством та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» було укладено Договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку №01042024-2 від 2024-04-01. Відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ»: на суму 8000.00 грн.
Номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - 74f75df3-6a9a-4cb9-b009-afbef17931e7 Номер транзакції в системі ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» - 25faf4a0741ead6f3660fcc60e5f642c Session ID - 028682389712 Сайт торгівця - http://selfiecredit.com.ua Код авторизації - 471789 Банк-еквайр - АТ «ПУМБ» Дата і час створення - 2024-12-16 12:46:03 Дата і час прийняття в роботу - 2024-12-16 12:46:06 Дата і час виконання - 2024-12-16 12:46:07 Призначення платежу: зарахування на картку, ЕПЗ 5167803052891632.
Необхідно відзначити, що жодна із сторін не скористалась право на витребування доказів судом, а саме факт підтвердження чи спростування отримання відповідачем коштів, відповідно до умов договору, а саме факту належності картки № НОМЕР_3 , та факту перерахування коштів. 
З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що Відповідач здійснював часткові (-у) оплати (-у) в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №1959707 від 16.12.2024 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за Кредитним договором, що є додатком до Позовної заяви (останній платіж було здійснено 13.01.2025 12:54:10 у сумі 2088,01 грн.). Сплачуючи кредит, Відповідач, вчинив дії, що свідчать про прийняття укладеного Кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. 
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Отже суд приходить до висновку, що враховуючи, що в судовому засіданні був встановлений факт укладення кредитного договору, а також наявні відомості щодо часткового погашення заборгованості, то дані обставини свідчать про наявність відносин споживчого кредитування, а також отримання суми кредиту. 
Судом також встановлено, що 28.07.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» (надалі - Позивач, Новий кредитор) було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 01.02-25/25, відповідно до умов якого Клієнт (Первісний Кредитор) відступає (передає) Фактору (Новий Кредитор) Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 01.02-25/25 від 28.07.2025 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №1959707 складає: 27679,99 грн. 
Позивач також надав виписку з Додаток 1 (Реєстр Боржників) до Договору факторингу , копію першої і останньої сторінки Додатку 1 до договору факторингу і копію Витягу з Додатку 1, який містить дані стосовно саме заборгованості ОСОБА_1 за договором №1959707. 
Так, дійсно позивач надав лише копією першої та останньої сторінки Реєстру боржників в електронному вигляді до Договору факторингу від 28.07.2025 року № 01.02-25/25, проте надав витяг з даного Реєстру Боржників, де за позицією №1256 є данні ОСОБА_1 . 
Суд звертає увагу, що договір факторингу та додатки до даного договору були складені в електронній формі, а тому виписка з договору не може вважатись неналежним доказом, як на те посилається представник відповідача. Окрім того, суд виходить з презумпції дійсності договору та додатків до нього. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що до позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» перейшли всі права та обов`язки, як до кредитодавця. 
Позивач стверджує, що станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором №1959707 від 16.12.2024 року становить: Заборгованість по тілу - 7999,99 грн. Заборгованість по відсотках - 15680 грн., Пеня - 4000 грн, Загальна заборгованість - 27679,99 грн., яку позивач просить просять стягнути з відповідача. 
Представник відповідача стверджує, що нарахована сума у 15 680,00 грн відсотків на тіло 8 000 грн за період з грудня 2024 по липень 2025 року свідчить про застосування надмірних ставок, які мають ознаки несправедливих умов договору в розумінні Закону України "Про захист прав споживачів". Згідно зі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо, всупереч принципу добросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу. Положення про стягнення процентів, які в рази перевищують суму самого кредиту, є класичним прикладом несправедливих умов договору. Оскільки Позивач не надав обґрунтованого, прозорого та зрозумілого суду і стороні відповідача поденного розрахунку формування суми 15 680,00 грн (відповідно до вимог фінансової звітності банків та фінансових установ), така сума не може бути визнана судом як доведена. Поданий табличний варіант розрахунку, створений в односторонньому порядку, є лише відображенням внутрішнього бачення фінансової установи, а не первинним бухгалтерським документом (Постанова ВС від 30.01.2018 у справі № 161/16891/15-ц). 
Суд вважає, що дане твердження представника відповідача неможливо прийняти до уваги, оскільки згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно умов договору, п. 1.5.1. стандартна процентна ставка становить 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Відповідно до п. 1.5.2. Знижена процентна ставка становить 0.9 % в день та застосовується у випадку, якщо Споживач, як учасник Програми лояльності Товариства, до 15.01.2025 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів.
Знижка Споживачу від Товариства на стандартну процентну ставку є індивідуальною; у випадку її застосування сума процентів, що підлягає сплаті до вказаної вище дати, перераховується замість стандартної процентної ставки за зниженою процентною ставкою. Також, Споживач може отримати індивідуальну знижку, якщо до вказаної дати здійснить повне дострокове повернення кредиту, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою буде перераховано за зниженою процентною ставкою до дати повного дострокового повернення кредиту (включно). У випадку часткового дострокового повернення кредиту такий перерахунок здійснюється тільки до дати часткового дострокового повернення кредиту, надалі застосовується стандартна процентна ставка без знижки і перерахунку. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання
Споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка без знижки, що не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача.
1.5.3. Протягом строку дії Договору розмір процентів за користування кредитними коштами може бути змінений у бік зменшення для Споживача у випадку та на умовах визначених в п. 1.5.2 Договору, зокрема у випадку отримання Споживачем знижки на стандартну процентну ставку.
Суд вважає, що відповідач був у повному обсязі ознайомлений з інформацією про умови кредитування, зокрема графіку платежів, виходячи із стандартної процентної ставки, про розмір платежів у разі невиконання нею умови Договору і у зв`язку з цим застосування кредитором не зниженої, а стандартної процентної ставки. 
Відповідач не заявляла у суді питання про визнання договору недійсним чи окремих його умов такими, що не відповідають вимогам закону, та не надав доказів порушення своїх прав як споживача. 
На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не виконував умови договору щодо повернення суми кредиту та належних процентів, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором №1959707 від 16.12.2024 року, заборгованість по тілу - 7999,99 грн., заборгованість по відсотках - 15680 грн.. 
Щодо стягнення пені у розмірі 4000 гривень.
Згідно ч. 1 ст. 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Відповідно ч.2 ст.4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України.
Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України.
Так основним регулятором договірних відносин є ЦК України, а не окремі закони, що вбачається з аналізу висновків постанови ВС від 10.10.2018 у справі № 362/2159/15-ц.
Водночас пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» встановлено, що у разі прострочення споживачем у період з 01.03.2020 до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
З системного аналізу як приписів п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування», про які вказувало Позивач, так і п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вбачається, що відповідні положення ЗУ «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняття ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг".
Отже, в даному випадку правовідносини, які склали між сторонами у першу чергу регулюються нормами Цивільного Кодексу України. 
Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
В даному випадку нарахування позивачем неустойки у розмірі 4000 гривень протирічить положенню 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а тому стягненню з відповідача не підлягають. 
Враховуючи, що судом частково задовольняються позовні вимоги, а саме на 14,45 % (27679-23679/27679=0,1445*100=14,45%), то сплачений судовий збір підлягає стягненню (2662,40*14,45%=384,72, 2662,40-384,72= 2277,68) 2277 гривень 68 копійок. 
- Керуючись ст.ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268,274-279 ЦПК України,суд, - 
В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (код ЄДРПОУ: 37616221, адреса: вул.Іллінська, буд.8, м. Київ, 04070) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково. 
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (код ЄДРПОУ: 37616221, адреса: вул.Іллінська, буд.8, м. Київ, 04070) заборгованість за Договором №1959707 від 16.12.2024 року, заборгованість по тілу - 7999,99 грн., заборгованість по відсотках - 15680 грн., а також судовий збір у розмірі 2277 гривень 68 копійок, а всього стягнути суму у розмірі 25957 гривень 67 копійок. 
3. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (код ЄДРПОУ: 37616221, адреса: вул.Іллінська, буд.8, м. Київ, 04070) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення пені у розмірі 4000 - залишити без задоволення. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути протягом тридцяти днів з дня його складання рішення до Одеського апеляційного суду в порядку ст. 355 ЦПК України.

Суддя В.К. Кисельов 

рішення складено та підписано 15.06.2026