Справа № 481/497/26 
Провадж.№ 2/481/488/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2026 року м. Новий Буг
Суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Васильченко-Дрига Н.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовною заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» Сахарової Ольги Ігорівни до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
17.04.2026 року представником позивача ТОВ «ФК «Ейс» Сахаровою О.І. сформовано в системі "Електронний суд" позовну заяву та подано до суду позов до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №924648139 від 24.05.2023 у розмірі 78751,79 грн.; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що 24.05.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №924648139 у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора MNV3W2Z9 на суму 5400,00 грн., яку в подальшому відповідачка збільшила до 20000,00 грн. 28.11.2018 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача. У подальшому до договору факторингу 1 укладались додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу. 10.10.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договорі факторингу №10/1024-01, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача. 15.07.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено договір факторингу №15/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача. Відповідач належним чином умови договору не виконував і має непогашену заборгованість перед ТОВ ФК «Ейс с4» в сумі 78751,79 грн., з яких: 15571,29 грн. заборгованість за тілом, 63180,50 грн. - заборгованість відсоткам.
Ухвалою судді від 04 травня 2026 року справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи з повідомленням.
Відповідачу в п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження подати суду відзив на позовну заяву та всі наявні в нього докази, які стосуються предмету спору, з одночасним направленням копії відзиву та додатків до нього всім учасникам справи та наданням суду доказів про здійснення вказаних дій (ст. 178 ЦПК України), а також в п`ятиденний строк з моменту отримання відповіді на відзив надати суду заперечення на вказану відповідь, з одночасним направленням копії заперечення та додатків до нього всім учасникам справи та наданням суду доказів про здійснення вказаних дій (ст.180 ЦПК України).
Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін з повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін від сторін у справі не надходили.
З матеріалів справи судом встановлено, що 24.05.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №924648139 у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора MNV3W2Z9 на суму 5400,00 грн., яку в подальшому відповідачка збільшила до 20000,00 грн, кінцева дата повернення кредиту – 23.06.2028 року, з орієнтовною реальною річною процентною ставкою 1087,70%. 
Відповідно до п.2.3 Розділу 2 кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 5400,00 грн. 24.05.2023 (що є датою надання кредиту).
Відповідно до п. 2.7. кредит за цим договором надається з метою покриття поточних потреб позичальника, до моменту отримання ним доходу, позичальник передає кредитодавцю в заставу майнові права на грошові кошти, які будуть знаходитись в майбутньому на будь яких банківських рахунках позичальника в сумі 20000,00 грн.

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ініціювало перерахування коштів ОСОБА_1 в сумі 5400,00 грн. від 24.05.2023, в сумі 3500,00 грн. від 24.05.2023, в сумі 900,00 грн. від 25.05.2023, в сумі 5000,00 грн. від 26.05.2023, в сумі 2950,00 грн. від 26.05.2023, в сумі 350,00 грн. від 27.05.2023, в сумі 1500,00 грн. від 28.05.2023, в сумі 400,00 грн. від 31.05.2023, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні платіжні доручення.
28.11.2018 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача, що також підтверджується реєстром прав вимоги №242 від 01.08.2023 року. У подальшому до договору факторингу 1 укладались додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу.
10.10.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договорі факторингу №10/1024-01, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача, доказом чого також є реєстр прав вимоги №1 від 10.10.2024 року.
15.07.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено договір факторингу №15/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача.
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №15/07/25-Е від 15.07.2025 року ТОВ ФК «Ейс» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 78751,79 грн.
Всупереч умов договору №924648139 від 24.05.2023 року відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, що створило заборгованість перед ТОВ «ФК «Ейс» станом на 26.12.2025 у розмірі 78751,79 грн., з яких: 15571,29 грн. - заборгованість за тілом, 63180,50 грн. – заборгованість по відсоткам.
15.05.2026 року від АТ «Ощадбанк» до суду надійшла відповідь, згідно якої встановлено, що рахунки відкриті на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), в установах АТ «Ощадбанк» відсутні. Зазначення часткового номеру банківської платіжної картки № НОМЕР_2 , унеможливлює ідентифікацію клієнта через наявність співпадінь.
Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526, 527, 530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором (що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 по справі №161/16891/15-ц).
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків.
Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17.
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.
Разом із тим, позивачем не надано доказів на підтвердження зарахування відповідачці кредитних коштів щодо укладеного кредитного договору №924648139 від 24.05.2023.
Відсутні також і докази фактичного користування відповідачем кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника) за вказаним кредитним договором.
Між тим, кредитний договір від 24.05.2023 року №924648139 не містить положень, за якими відповідач уповноважила позивача перерахувати кошти саме на картковий рахунок № НОМЕР_2 .
Отже, доказів того, що картка, на яку здійснено переказ належить відповідачу, або була вказана відповідачем, як карта для отримання коштів, матеріали справи не містять.
При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.
Суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів саме відповідачу.
Суд зауважує, що відсутність в матеріалах справи належних первинних банківських документів не тільки позбавляє суд можливості перевірити факт перерахування чи отримання позичальником коштів у кредит, але і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та порядку нарахування відсотків за користування кредитом.
У свою чергу, слід зазначити, що обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до вимог ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1ст. 80 ЦПК України).
У відповідності до вимог ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Додані до позовної заяви роздруковані розрахунки заборгованості за договорами, не є належними доказами надання відповідачу кредитних коштів, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 13.05.2020 року по справі №219/1704/17.
Зважаючи на викладене, у зв`язку з не доведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів з метою доведення виконання умов вищенаведеного договору, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, належності банківських рахунків відповідачу, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у заявленому в позові розмірі, а отже у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Керуючись ст.10-13,76-81, 141, 263-265 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а вразі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. 

Суддя Наталя ВАСИЛЬЧЕНКО-ДРИГА