Справа № 161/4800/26 
Провадження № 2/161/3692/26

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
11 травня 2026 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - Пахолюка А.М.
при секретарі – Корнійчук А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі - ТОВ «Факторинг Партнерс») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.03.2025 року між ТОВ «Еко Фін» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 72167144, шляхом підписання електронним підписом відповідача, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 2500 грн., строк кредиту - 365 днів, відсоткова ставка за користування кредитом 1 % в день.
Первісний позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти у порядку, передбаченому умовами договору. 
12.02.2026 року ТОВ «Еко Фін» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу № 12-02/26, відповідно до умов якого ТОВ «Еко Фін» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за за договором № 72167144 від 26.03.2025 року.
Зазначає, що станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачена і складає 10750 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням – 2500 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 8100 грн., заборгованості за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості – 150 грн.
Крім того, 28.02.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 5350484, шляхом підписання електронним підписом відповідача, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 8500 грн., строк кредиту - 360 днів, який останній зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ним. 
28.11.2025 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу № 28-11/25/Л, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за за договором № 5350484.
Однак, ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором № 5350484 належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 39613,05 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням – 8499,99 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 19918,57 грн., заборгованості за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості – 6944,49 грн., заборгованості за пенею та/або штрафами – 4250 грн.
На підставі наведеного позивач просить стягнути з  ОСОБА_1 загальну заборгованість за кредитними договорами в розмірі 50363,05 грн., та понесені судові витрати по справі.
Ухвалою суду від 12 березня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило.
Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. 
За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.
Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Судом встановлено, що 26.03.2025 року між ТОВ «Еко Фін» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 72167144, шляхом підписання електронним підписом відповідача, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 2500 грн., строк кредиту - 365 днів, відсоткова ставка за користування кредитом 1 % в день.
Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Еко Фін» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу позику в розмірі 2500 грн., відповідно до умов укладеного договору, що підтверджується квитанцією № 44299-65994-40414 від 26.03.2025 року.
Отже, судом встановлено, що первісний позикодавець свої зобов`язання за кредитним договором № 72167144 виконав в повному обсязі, а саме надав грошові кошти у розмірі встановленому договором.
12.02.2026 року ТОВ «Еко Фін» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу № 12-02/26, відповідно до умов якого ТОВ «Еко Фін» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за за договором № 72167144 від 26.03.2025 року. 
У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, та у зв`язку із цим, у останнього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 10750 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням – 2500 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 8100 грн., заборгованості за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості, тобто до 24.02.2026 року – 150 грн.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань.
Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути заборгованість за договором № 72167144 від 26.03.2025 року в розмірі розмірі 10750 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням – 2500 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 8100 грн., заборгованості за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості, тобто до 24.02.2026 року – 150 грн.
Крім того, судом встановлено, що 28.02.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 5350484, шляхом підписання електронним підписом відповідача, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 8500 грн., строк кредиту - 360 днів, процентна ставка – 0,95 % в день, який останній зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ним. 
Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Лінеура Україна» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі 8500 грн., відповідно до умов укладеного договору, що підтверджується довідкою про перерахування коштів від ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 1-0112 від 01.12.2025 року.
Отже, судом встановлено, що первісний позикодавець свої зобов`язання за кредитним договором № 5350484 виконав в повному обсязі, а саме надав грошові кошти у розмірі встановленому договором.
28.11.2025 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу № 28-11/25/Л, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за за договором № 5350484.
У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за договором № 5350484 належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 39613,05 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням – 8499,99 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 19918,57 грн., заборгованості за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості, тобто до 24.02.2026 року – 6944,49 грн., заборгованості за пенею та/або штрафами – 4250 грн.
Що стосується нарахування позивачем пені та/або штрафів в розмірі 4250 грн., суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відтак, враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану. Неустойка, нарахована включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Згідно з розрахунком позивача, останнім визначено пеню та/або штрафи за порушення відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором № 5350484 від 28.02.2025 року в розмірі 4250 грн.
З огляду на зазначене, суд, враховуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позову, а саме, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 5350484 від 28.02.2025 року, у розмірі 35363,05 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням – 8499,99 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 19918,57 грн., заборгованості за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості, тобто до 24.02.2026 року – 6944,49 грн.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.
Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України).
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц.
В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 16000 грн. підтверджується договором про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 року, тарифами на послуги, заявкою на надання юридичної допомоги № 80 від 13.02.2026 року, витягом з акту № 28 про надання юридичної допомоги від 23.02.2026 року.
Проте позивачем не надано належних доказів, що підтверджують надання правової допомоги, сплату гонорару адвокату. 
За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відсутність документального підтвердження про понесені відповідачем витрати на правову допомогу є підставою для відмови у стягненні таких витрат з позивача.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно зі ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 2437 грн. 69 коп. пропорційно частині задоволених вимог (91,56 %).
Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 280-284, 288, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 533, 625, 626, 629, 631, 651, 1046, 1048, 1050, 1054, 1055, 1056 Цивільного кодексу України суд, -
УХВАЛИВ: 
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором № 72167144 від 26.03.2025 року в розмірі 10750 (десять тисяч сімсот п`ятдесят) грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням – 2500 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 8100 грн., заборгованості за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості, тобто до 24.02.2026 року – 150 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором № 5350484 від 28.02.2025 року в розмірі 35363 (тридцять п`ять тисяч триста шістдесят три) грн. 05 коп., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням – 8499,99 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 19918,57 грн., заборгованості за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості, тобто до 24.02.2026 року – 6944,49 грн.
В решті вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» понесені витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі – 2437 (дві тисячі чотириста тридцять сім) грн. 69 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521;
Відповідач – ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .
Дата складення повного тексту заочного рішення 11 травня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного
суду Волинської області Пахолюк А.М.