Справа№464/1599/26 
пр.№ 3/464/823/26 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2026 суддя Сихівського районного суду м.Львова Дулебко Н.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 
місце проживання: АДРЕСА_1 , 

за ч. 2 ст.173-2 КУпАП, –

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №129212від 06.03.2026 ОСОБА_1 06.03.2026 о 20:00 год за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного, фізичного та економічного характеру відносно своє колишньої дружини ОСОБА_2 , свідком якого був їх малолітній син ОСОБА_3 . 
Під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 винуватість не визнав та надав пояснення про те, що конфлікти між ним і його колишньою дружиною виникають на ґрунті розбіжностей щодо виховання дитини, яка має розлад аутистичного спектру. Зазначив, що дитина проживає разом із ним та перебуває на його утриманні. Також повідомив, що на момент виникнення конфлікту проживав разом із сином у квартирі ОСОБА_2 . Зауважив, що дитина не була безпосереднім свідком суперечки, яка мала місце 06.03.2026, оскільки перебувала в іншій кімнаті та могла лише чути підвищений тон розмови.
Потерпіла ОСОБА_2 надала показання про те, що 06.03.2026 між нею та її колишнім чоловіком виник конфлікт на ґрунті розбіжностей щодо виховання дитини, при цьому на той момент останній проживав разом із сином у її квартирі. Повідомила, що висловлювання ОСОБА_1 , адресовані їй під час конфлікту, спричинили у неї значне психологічне хвилювання. Зазначила, що дитина безпосередньо не бачила штовханини, оскільки перебувала в іншій кімнаті та могла лише чути розмову на підвищених тонах. Разом із тим зауважила, що ОСОБА_1 , на її думку, належним чином доглядає за сином та піклується про нього. Вчинення відносної неї домашнього насильства економічного характеру заперечила. 
Заслухавши показання учасників розгляду, оглянувши матеріали справи, встановлено наступне. 
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Диспозиція ч.2 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення діяння, передбаченого частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, а саме умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення є наявність наслідків, а саме завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство – діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Пунктом 2 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що дитина, яка постраждала від домашнього насильства – особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.
Згідно з частиною 4 статті 269 КУпАП, якщо адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 або 173-6 цього Кодексу, було вчинено у присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, така особа також визнається потерпілим, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, і на неї поширюються права потерпілого, крім права на відшкодування майнової шкоди.
Вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, у присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, є підставою для визнання такої особи потерпілим на підставі частини 4 статті 269 КУпАП із зазначенням про це у протоколі за ч. 1 ст. 172-3 КУпАП, або, залежно від обставин, за ч. 2 чи 3 ст. 173-2 КУпАП, та не потребує додаткової окремої кваліфікації за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Таким чином, якщо правопорушення вчинене не стосовно малолітньої дитини, а тільки в її присутності, то така дитина визнається потерпілою, і у працівників поліції немає необхідності складати окремий протокол, оскільки жодних дій стосовно дитини вчинено не було та шкоди їй не заподіяно.
Разом з тим, в ході розгляду учасники справи пояснили, що дитина безпосередньо не була присутня під час конфлікту, оскільки перебувала в іншій кімнаті та могла лише чути підвищений тон розмови.
Враховуючи наведене, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, необхідно закрити. 
Керуючись статтями 247, 283, 284 КУпАП, –

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, – закрити.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя          Назарій ДУЛЕБКО