ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
12 травня 2026 року м. Херсон
Єдиний унікальний номер справи: 766/14548/25
Номер провадження: 22-ц/819/865/26
Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Склярської І.В.,
суддів: Воронцової Л.П., Майданіка В.В.
секретар Середюк О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 березня 2026 року ( під головуванням судді Шестакової Я.В.) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
встановив:
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У вересня 2025 року ОСОБА_3 , від імені якої діяла адвокат Старіков Євген Олексійович, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 02 серпня 2022 року вона уклала із відповідачем шлюб, який був зареєстрований Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про що складено актовий запис №1573. Вказала, що у шлюбі народилась дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя та відсутністю взаєморозуміння, родина існує лише формально, шлюбні відносини фактично припинено, спільне господарство сторони не ведуть, примирення між ними вже неможливо просила суд розірвати шлюб.
Прохальна частина позовної заяви містить: розірвати шлюб укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зареєстрований 16 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №1377.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 02 березня 2026 року позовні вимоги задоволено. Суд ухвалив: 
-Розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 02.08.2022 року Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 1573.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норма процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.
Аргументи учасників справи
(1)Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Особа, яка подала апеляційну скаргу, в обґрунтування доводів апеляційної скарги, послалася на те, що подана до суду представником ОСОБА_3 позовна заява містила наступні підстави (обставини):
- 02.08.2022 Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, актовий запис No 1573.
Однак представник позивачки, у поданій позовній заяві, зазначає зовсім інші вимоги (предмет позову), які не відповідають заявленим підставам та не є взаємопов`язаними між собою. Позовна заява містить наступний предмет:
-Розірвати шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зареєстрований 16.08.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис No1377.
Апелянт звертає увагу суду, що підстави позову (обставини) та предмет позову (вимоги) є повністю непов`язаними між собою та відрізняються: суб`єктами укладення шлюбу; датою реєстрації шлюбу; номером актового запису; органом реєстрації актів цивільного стану.
Позивачкою не було надано до суду жодного доказу на підтвердження предмету позову, а саме: не надано до суду свідоцтво про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зареєстрований 16.08.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис No1377.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянтом вказано, що рішення суду першої інстанції є таким, що суперечить нормам процесуального права, а саме: обґрунтованість рішення суду (ч.5 ст. 263 ЦПК України), оскільки рішення суду є таким що ухвалене на підставі обставин, які не відповідають заявленим позовним вимогам; диспозитивність цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), оскільки судове рішення ухвалене поза межами заявлених позивачкою вимог та на підстави доказів, що не стосуються предмету позову, змагальність сторін (ст. 12 ЦПК України), оскільки позивачка не довела обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог, враховуючи невідповідність заявлених підстав та предмету позову, невідповідність поданих до суду доказів предмету позовної заяви (ч. 1 ст.76 ЦПК України), оскільки судом не взято до уваги те, що долучені до позовної заяви докази не обґрунтовують позовні вимог, виклад обставин, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги (п. 5 ч.3 ст.175 ЦПК України), оскільки рішення суду ухвалене на підставі позовної заяви, яка не містила виклад обставин, якими позивачка обґрунтовувала заявлені позовні вимоги, незаконність рішення суду (ч. 2 ст. 263 ЦПК України), оскільки рішення суду ухвалене всупереч положенням процесуального права.
Із урахуванням наведеного, апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду є таким, що не відповідає нормам процесуального права. Оскільки позовна заява містила невідповідність предмету з підставою позову, а суд першої інстанції самостійно, без подання позивачкою клопотання про зміну предмету чи підстави позову, вийшов за межі заявлених вимог, то на нашу думку, порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи.
Позиція інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу, Старіков Є.О., який діє від імені ОСОБА_3 , визнав, що дійсно ним була допущена технічна описка при оформленні позовної заяви, а саме – у прохальній частині замість прохання розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було помилково вказано «Розірвати шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зареєстрований 16.08.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №1377». Вказана описка була допущена через технічний збій «Електронний суд» в момент відключення електроенергії роботи підсистеми , внаслідок чого тимчасово пропало інтернет-з`єднання і зміни до першого абзацу прохальної частини позовної заяви, які вносив представник позивача в режимі коригування, не були збережені. 
Водночас, посилаючись на норми статей 80,89 ЦПК України вказав, що матеріали справи містять достатньо доказів, які дозволяють зробити однозначний висновок , що шлюб був укладений саме між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а не між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зокрема: відомості про позивача та відповідача, їх РНОКПП та зареєстровані місця проживання у шапці позовної заяви вказані вірно, що дозволяє однозначно ідентифікувати вказаних осіб . У розділі позовної заяви під назвою «Фактичні обставини справи» представником позивача зазначено, що «02.08.2022 Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис № 1573» в якому у сторін народилася дитина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Отже дата укладення шлюбу, орган ДРАЦС, номер актового запису про шлюб, а також дата народження та ПІБ дитини дозволяють однозначно встановити, що шлюб був укладений саме між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . До позовної заяви долучені копії паспортів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , копії свідоцтва про їхній шлюб та свідоцтва про народження їхньої дитини, що дозволяє однозначно встановити, що шлюб був укладений саме між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Адвокат Кіншов Д.С. надав докази повноважень в якості представника саме відповідача ОСОБА_2 (а не ОСОБА_6 ), що підтверджується копією ордеру № 1312063 від 11.12.2025, наявного у матеріалах справи. Адвокат Кіншов Д.С. подав заяву від 16.12.2025 про надання строку на примирення саме сторонам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , підтвердивши в тексті заяви обставини, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають спільну неповнолітню дитину. Суд в оскаржуваному рішенні на підставі наявних у матеріалах справи доказів вірно встановив обставини справи про те, що «відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 02.08.2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , 02.08.2022 року було зареєстровано шлюб, про що Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено актовий запис №1573, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на « ОСОБА_8 ». місті ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дитина – ОСОБА_4 про що Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запоріжжі Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис № 502». 
Також представник позивача зауважив, що вищезазначені обставини свідчать про те, що допущена представником позивача технічна описка в прохальній частині позовної заяви не завадила суду першої інстанції правильно встановити дійсні обставини справи на підставі поданих доказів та ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Інших доводів в обґрунтування скарги апелянтом, зокрема, по суті заявленого позову, скаржником не вказано.
Звернув увагу суду апеляційної інстанції, що представнику відповідача згадана технічна описка не завадила заперечувати по суті справи в суді першої інстанції, що може свідчити про надмірний формалізм та зловживання процесуальним правом на оскарження рішення суду з метою затягування справи.
Адвокат Старіков Є.О., який діє від імені ОСОБА_3 , просив провести розгляд справи без участі позивачки та її представника вважати правильним перший абзац прохальної частини позовної заяви у наступній редакції: «Розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 02.08.2022 року Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 1573». Апеляційну скаргу представника відповідача – адвоката Кіншова Д.С. залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
3. Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 02.08.2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , 02.08.2022 року було зареєстровано шлюб, про що Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено актовий запис №1573, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на « ОСОБА_8 ».
ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дитина – ОСОБА_4 про що Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис № 502.
Суд першої інстанції дійшов до висновку, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне сімейне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки це суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України).
Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.
За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.
Відповідно до частини першої статті110, статті112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, наступне:
Між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , 02.08.2022 року було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №1573, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на « ОСОБА_8 ». (а.с.13)
ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дитина – ОСОБА_4 про що Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис № 502.(а.с.15).
Обставини, які стали підставою для розірвання шлюбу викладені в позовній заяві.
У заяві до суду першої інстанції від 16.12.2025 року ОСОБА_2 висловив свою незгоду з позовною заявою і заперечував проти розірвання шлюбу з ОСОБА_3 , звертаючись з проханням надати строк на примирення шість місяців ( а.с.39-40).
Заявою від 05.01.2026 року позивач висловила підтримання позову, зазначивши, що примиритися з відповідачем не бажає ( а.с.45).
Ухвалою суду першої інстанції від 12.01.2026 року сторонам надано строк на примирення протягом одного місяця ( а.с.47)
Заявою від 15.02.2026 року представник позивача повідомив суд, що будь-яких реальних кроків, направлених на примирення та збереження сім`ї, від відповідача не здійснювалося, тобто примирення не відбулося та рішення про розірвання шлюбу позивачкою не змінено ( а.с.54). У заяві від 26.02.2026 стороною позивача повторно наголошено , що примирення не відбулося ( а.с.56).
Колегія суддів вважає доцільним зазначити, що сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_2 чітко ідентифікуються з усього позову і матеріалів справи, судом першої інстанції справа фактично розглянута між належними особами, виходячи з наданих до суду доказів.
Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що неточності у прохальній частині позовної заяви, зокрема, помилки у зазначенні ПІБ сторін, відділу, який зареєстрував шлюб, дату його реєстрації, та номер актового запису, не вплинули на ідентифікацію сторін та правильність вирішення справи, оскільки рішенням Херсонського міського суду від 02.03.2026 року шлюб розірвано між сторонами по справі та виходячи з наданих суду доказів на підтвердження обставин справи, за наявності підтримання ОСОБА_3 позову про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 та позиції відповідача щодо позовних вимог про розірвання шлюбу з ним.
Таким чином, колегією суддів не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. А отже, вищенаведені доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Судова колегія констатує, що ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , 11 грудня 2025 року звертався до суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (а.с. 35), та з заявою про надання подружжю строк для примирення та зупинення провадження у справі №766/14548/25 строком на шість місяців.
Отже, відповідач був ознайомлений з матеріалами справи та заперечував проти розірвання шлюбу між сторонами, жодних зауважень щодо формулювання прохальної частини позовної заяви не вказав.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував на тому, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах "Zubac v. Croatia", "Beles and Others v. the Czech Republic", №47273/99, пункти 50-51, 69, та "Walchli v. France", №35787/03, пункт 29)
Одночасно, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі "Perez de Rada Cavanilles v. Spain" заява №28090/95, пункт 45).
Отже, при застосуванні процесуальних норм належить уникати надмірного формалізму, що може призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом.
Таким чином, наведені доводи апеляційної скарги, не спростовують висновків суду першої інстанції, не надають підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті спору, що виник між сторонами, судом не допускалися, тому підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Таким чином, за наведених обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст.367, ст.374, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, суд
ухвалив:
Апеляційну скаргу Кіншова Дмитра Сергійовича, який діє від імені ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повне судове рішення складено 12 травня 2026 року
Головуючий І.В. Склярська
Судді: Л.П. Воронцова 
В.В.Майданік