Справа № 761/29955/25
Провадження № 2/761/3304/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді: Савицького О.А.,
при секретарі: Тихій П.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про визнання правовідносин припиненими та заборону вчиняти певні дії,

ВСТАНОВИВ:
17.07.2025 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Діджи Фінанс» про визнання правовідносин припиненими та заборону вчиняти певні дії.
Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 03.03.2015 р. між нею та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено кредитний договір № 200230960, відповідно до умов якого їй було надано кредитні кошти у сумі 15005,08 грн. 19.05.2016 р. право вимоги за цим кредитним договором, відповідно до договору факторингу № 1905, було передано іншій фінансовій установі - ТОВ «ФК Фагор». 28.07.2016 р. ТОВ «ФК Фагор» надіслало позивачці офіційне повідомлення, у якому було зазначено, що зобов`язання перед ТОВ «ФК Фагор» за кредитним договором виконані нею в повному обсязі. Однак, попри повне виконання взятих позивачкою на себе зобов`язань у ще 2016 році, 20.07.2020 р. ПАТ «Банк Михайлівський» уклав з ТОВ «Діджи Фінанс» договір відступлення права вимоги № 7_БМ, згідно з яким останній нібито набув право до позивачки вимоги за тим же самим кредитним договором № 200230960. Посилаючись на те, що вказане відступлення права вимоги є юридично нікчемним, оскільки станом на дату його здійснення зобов`язання за кредитним договором № 200230960 вже фактично не існувало, було припинене належним виконанням ще у 2016 році, позивачка звернулась до суду з даним позовом.
Ухвалою від 21.07.2025 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.
Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в позові.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду від нього надійшли додаткові пояснення, зі змісту яких вбачається, що останній проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні.
Вислухавши пояснення сторони позивачки, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 03.03.2015 р. між позивачкою та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено кредитний договір № 200230960, відповідно до умов якого їй було надано кредитні кошти у сумі 15005,08 грн.
19.05.2016 р. право вимоги за цим кредитним договором, відповідно до договору факторингу № 1905, було передано іншій фінансовій установі - ТОВ «ФК Фагор».
28.07.2016 р. ТОВ «ФК Фагор» надіслало позивачці офіційне повідомлення, у якому було зазначено, що зобов`язання перед ТОВ «ФК Фагор» за кредитним договором виконані в повному обсязі.
Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Частиною 1 статті 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
З огляду на ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Як вбачається з матеріалів справи, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 р. у справі № 910/11298/16 застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 р. № 1905, а саме зобов`язано ТОВ «Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 р. № 1905 та актів прийому передачі від 20.05.2016 р. № 1 і № 2.
Визнано відсутніми у ТОВ «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 р. № 1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 р. № 1 та від 20.05.2016 р. № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 р. № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу.
Отже, судом встановлено, що станом на 28.07.2016 р. позивачка належним чином виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 200230960, укладеним 03.03.2015 р. між нею та ПАТ «Банк Михайлівський», а отже правовідносини, які виникли між позивачкою та ТОВ «Діджи Фінанс» на підставі цього ж кредитного договору є припиненими. 
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Положеннями ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України, визначено що обов`язок доказування покладається на сторони у справі.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне визнати припиненими правовідносини, які виникли між позивачкою та відповідачем на підставі кредитного договору № 200230960 від 03.03.2015 р., у зв`язку з належним виконанням зобов`язання позивачкою, а також зобов`язати відповідача не здійснювати будь-які дії, спрямовані на примусове стягнення з позивачки заборгованості за кредитним договором № 200230960 від 03.03.2015 р.
Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки документально підтверджені судові витрати у сумі 13211,20 грн, з яких: 1211,20 грн - витрати по сплаті судового збору; 12000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу, які є співмірними зі складністю справи і обсягом наданих адвокатом послуг, що підтверджується матеріалами справи.
Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про визнання правовідносин припиненими та заборону вчиняти певні дії - задовольнити.
Визнати припиненими правовідносини, які виникли між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на підставі кредитного договору № 200230960 від 03.03.2015 р., у зв`язку з належним виконанням зобов`язання ОСОБА_1 . 
Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» не здійснювати будь-які дії, спрямовані на примусове стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 200230960 від 03.03.2015 р. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 13211 (тринадцять тисяч двісті одинадцять) грн 20 коп., з яких: 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. - витрати по сплаті судового збору; 12000 (дванадцять тисяч) грн 00 коп. - витрати на професійну правничу допомогу.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: