СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року м. Харків Справа №917/1310/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.

за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.,
учасників судового процесу: не з`явились, 

розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства теплового господарства «Гадячтеплоенерго» (вх.№1120П від 18.05.2026) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 12.05.2026 у справі №917/1310/25 (м. Полтава, суддя Мацко О.С., повна ухвала складена 14.05.2026) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», м. Київ,
до Комунального підприємства теплового господарства «Гадячтеплоенерго», м. Гадяч, Полтавська область,
про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 04.12.2025 у справі №917/1310/25 задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг». Стягнуто з Комунального підприємства теплового господарства «Гадячтеплоенерго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» 8 783 935,03 грн вартості природного газу, 105 407,24 грн судового збору.
12.01.2026 судом було видано наказ на виконання вказаного рішення.
21.04.2026 від Комунального підприємства теплового господарства «Гадячтеплоенерго» до Господарського суду Полтавської області надійшла заява (вх.№ 5300 від 21.04.2026) про відстрочення виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 04.12.2025 у справі № 917/1310/25, у якій боржником також викладено клопотання про зупинення проведення виконавчих дій згідно з виконавчим провадженням № 80735311 до моменту прийняття судового рішення за результатами розгляду вказаної заяви.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 12.05.2026 відмовлено у задоволенні заяви Комунального підприємства теплового господарства «Гадячтеплоенерго» про надання відстрочки виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 04.12.2025 у справі №917/1310/25.
Комунальне підприємство теплового господарства «Гадячтеплоенерго» з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 12.05.2026 у справі №917/1310/25. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву Комунального підприємства теплового господарства «Гадячтеплоенерго» про відстрочення виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 04.12.2025 у справі №917/1310/25.
Апелянт вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали від 12.05.2026 року у справі №917/1310/25 суд не врахував норми матеріального права, які передбачені положеннями спеціальних законів у сфері теплопостачання під час воєнного стану, зокрема Законом України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування” від 29.07.2022 року № 2479; Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» від 03.11.2016 року № 1730 та Законом України «Про критичну інфраструктуру» від 16.11.2021 року № 1882; порушив норми процесуального права, а саме вимоги ст.331 Господарського процесуального кодексу України, якою регулюється порядок та процедура надання відстрочки виконання рішення суду, за заявою сторони.
В обґрунтування апеляційної скарги Комунальне підприємство теплового господарства «Гадячтеплоенерго» зазначає про те, що:
- Господарським судом Полтавської області не були враховані імперативні норми діяльності підприємств теплопостачання у період воєнного стану, якими визначено, що діяльність підприємств теплоенергетики в умовах воєнного стану регулюється не лише комерційними принципами, а насамперед Законом України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» від 29.07.2022 року № 2479. Виникнення заборгованості за спожитий природний газ перед постачальником не є наслідком недобросовісної поведінки чи зловживань боржника, а прямо пов`язане із державною тарифною політикою та невиконанням державою обов`язку щодо компенсації різниці в тарифах. Господарський суд Полтавської області безпідставно не врахував системний характер заборгованості підприємств теплопостачання в Україні та ту обставину, що така заборгованість виникла не внаслідок недобросовісних дій підприємства, а внаслідок багаторічного державного регулювання тарифів на теплову енергію на рівні, нижчому за економічно обґрунтовані витрати та відсутності відшкодування різниці у тарифах на державному рівні та ототожнив даний спір із звичайним невиконанням господарського зобов`язання.
Таким чином, наявність спеціальних імперативних норм, прийнятих на законодавчому рівні для регулювання діяльності теплопостачальних підприємств в умовах воєнного стану, є саме тими винятковими обставинами, які дають право на відстрочення виконання рішення Господарського суду, а не скрутне матеріальне становище Боржника, як помилково зазначив суд першої інстанції;
- при прийнятті оскаржуваної ухвали судом першої інстанції також не було враховано, що КПТГ «Гадячтеплоенерго» є комунальним підприємством невеликого населеного пункту, що забезпечує тепловою енергією лікарні, школи та населення, є єдиним надавачем послуг теплопостачання у м.Гадяч, оператором об`єктів критичної інфраструктури, включених до реєстру, та відіграє важливу роль в енергетичній безпеці регіону. Одномоментне виконання рішення не можливе, так як і вилучення всієї суми заборгованості з бюджету підприємства, через відсутність коштів, оскільки у міжопалювальний період єдиним джерелом надходження коштів на підприємство є погашення заборгованості за теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії, спожиті у минулі опалювальні періоди. Без фінансування різниці у тарифах саме із Державного бюджету та частково з місцевого, підприємство не матиме можливості виконати рішення суду у міжопалювальний період. При цьому, накладення арешту на рахунки зупинить діяльність підприємства та функціонування системи теплопостачання міста Гадяч. Це поставить під загрозу не лише підготовку до опалювального сезону 2026/2027 років, яка проводиться, в тому числі на виконання розпоряджень Президента України, Кабінету Міністрів України та профільного Міністерства, щодо підготовки до опалювального сезону 2026/2027 років, а й сам опалювальний сезон, його початок та стале проходження, який призведе до техногенної кризи в регіоні у період воєнного часу, що є значно тяжчим наслідком для територіальної громади міста Гадяч, ніж затримка розрахунку для Стягувача.
Таким чином, Господарський суд Полтавської області, посилаючись на дотримання балансу інтересів сторін, не здійснив належної оцінки співмірності таких наслідків та не врахував, що суспільні наслідки примусового негайного виконання рішення для територіальної громади та об`єктів соціальної інфраструктури можуть бути значно тяжчими, ніж тимчасове відтермінування виконання рішення суду;
- при цьому, суд першої інстанції безпідставно поставив у рівне становище комунальне теплопостачальне підприємство невеликої територіальної громади, діяльність якого спрямована не на отримання прибутку, а, лише на забезпечення життєво необхідних потреб населення та об`єктів соціальної сфери територіальної громади і, велику державну компанію загальнонаціонального масштабу. Посилання суду на те, що стягувач також є підприємством критичної інфраструктури, саме по собі не спростовує наявності виняткових обставин для надання відстрочки. Також судом першої інстанції не взято до уваги, у підприємства відсутнє майно, яке може бути використано для задоволення вимог Позивача, а наявне майно, яке перебуває у власності Боржника, є майном, що використовується в процесі виробництва, транспортування та постачання життєвоважливих послуг населенню, дитячим садочкам, школам, лікарні, об`єктам соціальної сфери та іншим споживачам, і його залишкова вартість, згідно балансу станом на 31.12.2025 року складає 5 199,0 тис.грн, що є значно меншим, ніж сума заборгованості, яка підлягає стягненню;
- при вирішення питання щодо відстрочки виконання рішення господарського суду у справі № 917/1310/25 суд не врахував, що КПТГ «Гадячтеплоенерго» не ухиляється від виконання рішення суду та вживає заходів до поступового погашення заборгованості, що підтверджується здійсненням платежу в сумі 1 105 407,24 грн. Часткове погашення заборгованості проведено за рахунок коштів місцевого бюджету, що підтверджується платіжними інструкціями, які знаходяться у матеріалах справи. Факт часткового добровільного виконання рішення свідчить про добросовісність підприємства та реальний намір виконати рішення суду. Тому твердження суду про відсутність намірів та доказів можливості виконання рішення після спливу строку відстрочки є необгрунтованими та безпідставними, оскільки підприємство зазначало, що джерелом погашення заборгованості є державні механізми врегулювання різниці в тарифах, які діють на законодавчому рівні.
Системою автоматизованого розподілу справ відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2026 для розгляду справи №91 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.05.2026 відкрито пеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства теплового господарства «Гадячтеплоенерго» (вх.№1120П від 18.05.2026) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 12.05.2026 у справі №917/1310/25.Витребувано з Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1310/25. Призначено справу до розгляду на "18" червня 2026 р. о 10:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132 .
Від Комунального підприємства теплового господарства «Гадячтеплоенерго» до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про зупинення вчинення виконавчих дій у межах виконавчого провадження ВП №80735311 (вх.№5823 від 25.05.2026), в якому заявник просить зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №80735311 до закінчення розгляду апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 12.05.2026 року у справі № 917/1310/25 про відмову у відстрочці виконання рішення Господарського суду Полтавської області у справі №917/1310/25. Заборонити в межах виконавчого провадження № 80735311 накладення арештів на рахунки та майно КПТГ «Гадячтеплоенерго» списання коштів до розгляду апеляційної скарги по суті.
У вказаному клопотанні апелянт посилається на те, що 25.05.2026 року у межах виконавчого провадження №80735311 постановою державного виконавця поновлено виконавчі дії щодо примусового виконання рішення суду. На даний час існує реальна загроза накладення арешту на рахунки підприємства; примусового списання коштів у міжопалювальний період, коли послуги не надаються, а лише проводяться роботи із підготовки до майбутнього опалювального сезону; повне блокування господарської діяльності підприємства; зриву підготовки до опалювального сезону 2026–2027 років, його початку і сталого проходження; неможливості здійснення розрахунків за енергоносії, виплати заробітної плати працівникам, сплати податків та проведення аварійно-відновлювальних робіт. КПТГ «Гадячтеплоенерго» є єдиним теплопостачальним підприємством міста Гадяч, що забезпечує населення, бюджетні установи та інших споживачів послугами з постачання теплової енергії, та виконує функції об`єкта критичної інфраструктури. 
Також апелянт у клопотанні зазначає, що предметом апеляційного перегляду у даній справі є саме відстрочення виконання рішення суду. Таким чином, примусове виконання рішення та вчинення виконавчих дій до розгляду апеляційної скарги фактично позбавить апелянта права на ефективний апеляційний перегляд. Крім того, арешт рахунків теплопостачального підприємства в умовах воєнного стану створює ризики порушення стабільного функціонування об`єкта критичної інфраструктури та призведе до негативних наслідків для жителів громади.
Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» до суду апеляційної інстанції надійшли заперечення на клопотання про зупинення вчинення виконавчих дій у межах виконавчого провадження ВП № 80735311 (вх.№5864 від 26.05.2026). 
У вказаних запереченнях ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» зазначає, зокрема, про те, що жодної правової підстави, визначеної ст. 34 Закону № 1404, для зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 80735311 немає. Додатково повідомляє, що згідно з Інформацією про виконавче провадження №80735311, станом на 26.05.2026, державним виконавцем не було вжито жодного заходу примусового виконання в межах виконавчого провадження № 80735311, тобто у Боржника відсутні й фактичні підстави для звернення з цим клопотанням. На думку ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» Боржник безпідставно затягує виконання рішення суду по справі №917/1310/25, що, в свою чергу, містить ознаки зловживання процесуальними правами.
Від Комунального підприємства теплового господарства «Гадячтеплоенерго» до суду апеляційної інстанції надійшли заперечення на заперечення ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» щодо клопотання про зупинення вчинення виконавчих дій у межах виконавчого провадження ВП № 80735311 (вх.№5879 від 26.05.2026), в яких заявник просить відхилити заперечення ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» на клопотання КПТГ «Гадячтеплоенерго» про зупинення вчинення виконавчих дій у межах виконавчого провадження ВП № 80735311. Задовольнити клопотання КПТГ «Гадячтеплоенерго» про зупинення вчинення виконавчих дій у межах виконавчого провадження ВП № 80735311 до вирішення питання судом апеляційної інстанції з метою реалізації права КПТГ «Гадячтеплоенерго» на апеляційний перегляд ухвали, передбаченого ст.129 Конституції України та ст.255 ГПК України. Врахувати під час розгляду справи спеціальний правовий статус підприємства теплопостачання, дію спеціального законодавства у сфері врегулювання заборгованості, об`єктивний характер виникнення заборгованості та необхідність збереження безперервного функціонування підприємства в умовах воєнного стану.
Також КПТГ «Гадячтеплоенерго» зазначає, зокрема, про те, що звернення боржника до суду є не зловживанням, а реалізацією процесуальних прав, гарантованих Конституцією та діючим законодавством України. Факт подання заяви чи клопотання, за захистом своїх прав, якщо воно має правове та фактичне підґрунтя а у даному випадку воно передбачено діючими нормативно-правовими актами), не може розцінюватися як недобросовісна поведінка. Чинне процесуальне законодавство прямо передбачає можливість тимчасового коригування порядку виконання судового рішення з урахуванням конкретних обставин справи, майнового стану сторін та інших істотних факторів.звернення було зумовлене не наміром затягнути процес, а необхідністю запобігти негативним і, можливо, незворотним наслідкам для діяльності підприємства, що спростовує доводи Стягувача.
Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» до суду апеляційної інстанції надійшла відповідь на заперечення Комунального підприємства теплового господарства «Гадячтеплоенерго» на заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» на клопотання про зупинення вчинення виконавчих дій у межах виконавчого провадження ВП № 80735311 (вх.№5890 від 27.05.2026).
У вказаній відповіді на заперечення ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» зазначає те, що заперечення Стягувача було подано саме на клопотання, а не на апеляційну скаргу по справі № 917/1310/25 вцілому, тому воно не заперечує наявність та не перешкоджає у реалізації конституційного права Боржника на оскарження рішення суду в апеляційному порядку чи процесуального права на звернення до суду із заявою про відстрочення виконання судового рішення; наразі відсутні будь-які правові підстави для відтермінування виконання рішення суду по справі №917/1310/25.
Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№6157 від 03.06.2026), в якому останнє просить у задоволенні апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 12.05.2026 по справі № 917/1310/25 Комунальному підприємству теплового господарства «Гадячтеплоенерго» відмовити. Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 12.05.2026 по справі № 917/1310/25 залишити без змін.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» вважає, що ухвала від 12.05.2026 є законною та обґрунтованою, прийнята судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, тому не підлягає скасуванню, враховуючи наступне.
В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» зазначає, зокрема, про те, що: відстрочення виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, наявність яких визначається виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення та за умови дотримання балансу інтересів сторін. Неналежне планування господарської діяльності Боржником не повинно порушувати права інших господарюючих суб`єктів, які належним чином виконали свої обов`язки. Ризики від власної господарської діяльності Боржника не можуть покладатися на інших учасників господарських відносин, оскільки це порушує принцип розумності та справедливості. Натомість, аналізуючи веб-портал використання публічних коштів «Spending» та електронну систему публічних закупівель «Prozorro» можна прийти до висновку, що Боржник веде активну господарську діяльність, про що свідчать рух коштів, укладені договори з контрагентами тощо. Звертає увагу суду, що з невідомих причин боржник не реалізує своє право на судовий захист порушених прав, а саме стягнення заборгованості за теплопостачання зі споживачів, заборгованості між вартістю економічно-обґрунтованого тарифу та вартістю фактично застосованого тарифу для населення з Держави/ОМС, натомість, порушує право Стягувача, шляхом невиконання договірних зобов`язань, безпідставних затримок виконання судового рішення по справі №917/1310/25.
Крім того Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» зазначає, що несвоєчасне виконання Боржником зобов`язання за договором постачання природного газу ставить Стягувача у невигідне становище, оскільки Стягувач поставив газ ще у 2023-2024 роках, а Боржник не здійснив його оплату ні своєчасно відповідно до умов договору, ні станом на 2026 рік, що у фактично позбавляє Стягувача можливості користуватися коштами. Судом першої інстанції було враховано, що стягнута за рішенням суду сума складається тільки з основної заборгованості, що виникла за поставлений газ у період жовтня 2023 - березня 2024, у той час як станом на час розгляду Заяви Боржником було сплачено тільки 08.05.2026р. - 1 000 000,00 грн. з усієї суми заборгованості, підтвердженої рішенням суду. Відтак, фактично Боржником вже було відстрочено зобов`язання з оплати отриманого у 2023-2024 роках газу.
Від Комунального підприємства теплового господарства «Гадячтеплоенерго» до суду апеляційної інстанції надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу (вх.№6316 від 05.06.2026), в яких останнє просить врахувати наведені пояснення, відхилити доводи відзиву на апеляційну скаргу, наданого ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», та задовольнити апеляційну скаргу КПТГ «Гадячтеплоенерго» у повному обсязі.
У вказаних запереченнях на відзив на апеляційну скаргу апелянт зазначає, зокрема, про те, що:
- у матеріалах справи № 917/1310/25 наявні обставини, які у розумінні ст.331 ГПК, є винятковими та надзвичайними, а саме: специфічний режим функціонування підприємств теплопостачання у країні; мораторій на підвищення тарифів на послуги теплопостачання для населення; узгоджений на державному рівні та невідшкодований обсяг заборгованості з різниці у тарифах; включення котелень підприємства до реєстру об`єктів критичної інфраструктури; стратегічне значення КПТГ «Гадячтеплоенерго» для територіальної громади. Боржник вважає, що саме такі обставини є винятковими та надзвичайними, в розумінні ст. 331 ГПК України, оскільки вони не залежать від Боржника, підтверджують відсутність вини Боржника у виникненні заборгованості, напряму залежать від діючих нормативно правових актів держави та створюють реальну загрозу банкрутства єдиного у місті Гадяч теплопостачального підприємства, яке забезпечує жителів міста життєвоважливими послугами;
- фінансові труднощі КПТГ «Гадячтеплоенерго» не є наслідком неналежного ведення господарської діяльності, прорахунків у господарюванні чи реалізації підприємницького ризику, а виникли внаслідок об`єктивних обставин та встановлених державою обмежень. За таких умов посилання ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» на принцип здійснення господарської діяльності на власний ризик є необґрунтованим, та такими, що не враховують особливостей правового статусу теплопостачальних підприємств та не може слугувати належною підставою для відмови у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду;
- на підтвердження складного фінансового становища, КПТГ «Гадячтеплоенерго» було подано комплекс фінансових документів підприємства, зокрема, баланси, звіти про фінансові результати, дані про збитки за 2022– 2025 роки, інформацію про нарощування нерозподіленого збитку, дані про дебіторську заборгованість споживачів та відомості про суму судових наказів, пред`явлених до виконання. Із наданих документів випливає, що господарська діяльність підприємства, з незалежних від КПТГ «Гадячтеплоенерго» обставин, є постійно збитковою, дохід від реалізації товарів і послуг за рік практично відповідає сумі, яка підлягає стягненню за виконавчими провадженнями, відкритими на виконання наказів Господарського суду Полтавської області (згідно постанов про відкриття виконавчих проваджень, які знаходяться у матеріалах справи сума до стягнення складає 37 256,1 тис.грн); значний обсяг невідшкодованої заборгованості з різниці у тарифах; наявна дебіторська заборгованість споживачів за послуги теплопостачання є значно меншою за кредиторську заборгованість, згідно виконавчих документів про стягнення заборгованості за природний газ, які перебувають на виконанні, залишкова вартість основних засобів, згідно балансу станом на 31.12.2025 року становить 5199,0 тис. грн, що значно менше суми заборгованості по виконавчих листах, а тому підприємство не має реальної можливості одномоментно виконати рішення. ГПК України не встановлює вичерпного переліку доказів, якими обов`язково підтверджується скрутний фінансовий стан боржника, жодна норма процесуального законодавства не встановлює обов`язку подавати виключно довідки про відсутність коштів або виключно документи про відсутність майна;
- наведені ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» відомості щодо руху коштів підприємства не підтверджують його фінансову спроможність до негайного виконання рішення суду, а навпаки свідчать про використання наявних коштів виключно для забезпечення безперервної діяльності підприємства критичної інфраструктури, що додатково підтверджує наявність обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення суду в розумінні статті 331 ГПК України;
- головним джерелом покриття боргу є державні субвенції на компенсацію різниці в тарифах. Механізм надання субвенцій повністю залежить від бюджетних призначень та урядових рішень, а не від волі підприємства та не передбачає обов`язкового звернення теплопостачальних підприємств до суду. Крім того, звертає увагу суду, що навіть у випадку звернення до суду та наявність судового рішення саме по собі не гарантує фактичного надходження бюджетних коштів та не вирішує проблему нестачі обігових коштів підприємства на даний момент. Тому посилання ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», на можливість судового стягнення різниці в тарифах, на думку КПТГ «Гадячтеплоенерго», не усуває об`єктивних обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення суду саме зараз. 
Щодо заборгованості споживачів: дебіторська заборгованість станом на 17.04.2026 становить 16 013,9 тис. грн, з яких 13 667,7 тис. грн — це борг населення. Стягнення таких коштів у примусовому порядку є тривалим у часі та ускладненим через зниження платоспроможності громадян в особливий період. КПТГ «Гадячтеплоенерго» проводиться постійно-претензійно позовна робота щодо стягнення заборгованості. Зазначені обставини підтверджуються значною кількістю судових справ за участю КПТГ «Гадячтеплоенерго», інформація про які міститься у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень;
- КПТГ «Гадячтеплоенерго» не заперечує право ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» на виконання рішення суду. Разом з тим, баланс інтересів сторін не може зводитися виключно до захисту майнового інтересу кредитора. КПТГ «Гадячтеплоенерго» є єдиним теплопостачальним підприємством міста Гадяч та забезпечує тепловою енергією населення, лікарню, заклади освіти, дитячі садки та інші об`єкти соціальної інфраструктури. Відстрочка не позбавляє ТОВ «ГК «Нафтогаз України» права на отримання присуджених коштів, а лише тимчасово переносить строк їх стягнення. Вона є пропорційним заходом, спрямованим на забезпечення реального виконання рішення без негативних наслідків для територіальної громади міста Гадяч;
- твердження ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» про нібито відсутність наміру КПТГ «Гадячтеплоенерго» виконувати судове рішення носять виключно характер припущень та не підтверджуються жодними належними доказами. Звертає увагу суду, що КПТГ «Гадячтеплоенерго» не ухиляється від виконання судового рішення, а в межах наявних фінансових можливостей продовжує вживати всіх залежних від нього заходів для поступового погашення заборгованості, що підтверджується вже здійсненими платежами, проведенням претензійно-позовної;
- твердження ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» про те, що КПТГ «Гадячтеплоенерго» фактично вже користувалося відстроченням виконання своїх зобов`язань за договором, є безпідставними, оскільки не враховують причин виникнення відповідної заборгованості та особливостей діяльності підприємств теплопостачання в умовах державного регулювання в уперіод воєнного стану. Підприємство не заперечує, що заборгованість виникла у 2023–2024 роках та не була погашена у строки, передбачені договором, тоді як різниця у тарифах на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії не відшкодована підприємству на державному рівні, починаючи з 01.06.2021 року.
08.06.2026 матеріали справи №917/1310/25 надійшли до Східного апеляційного господарського суду (вх.№6366).
Ухвалою Схіжного апеляційного господарського суду від 12.06.2026 задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» - адвоката Юріної О.О. про її участь у судових засіданнях Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №917/1310/25 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника.Судове засідання у справі №917/1310/25, яке призначено на 18.06.2026 о 10:30 год, та подальші судові засідання у даній справі постановелено провести за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» - адвоката Юріної О.О. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника.
Від Комунального підприємства теплового господарства «Гадячтеплоенерго» до суду апеляційної інстанції надійшла заява (вх.№6650 від 16.06.2026), в якій останнє просить прийняти та долучити до матеріалів справи №917/1310/25 додаткові докази – довідку Фінансового управління Гадяцької міської ради від 15.06.2026 року № 02.1-31/251 щодо передбачення виділення КПТГ «Гадячтеплоенерго» коштів у сумі 1,5 млн грн та інформацію із офіційного сайту Гадяцької міської ради про опублікування Розпорядження міського голови «Про скликання сімдесят шостої чергової сесії Гадяцької міської ради восьмого скликання» від 12.06.2026 року № 19-од. Врахувати зазначені обставини під час розгляду апеляційної скарги КПТГ «Гадячтеплоенерго» на ухвалу Господарського суду Полтавської області у справі № 917/1310/25 та винести постанову, якою апеляційну скаргу КПТГ «Гадячтеплоенерго» задовольнити.
В обґрунтування викладеного у вказаній заяві клопотання про долучення доказів апелянт зазначає про те, що після подання апеляційної скарги та заперечень на відзив на апеляційну скаргу, КПТГ «Гадячтеплоенерго» стали відомі нові обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення питання щодо надання відстрочки виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 04.12.2025 року у справі №917/1310/25. 
Скаржник зазначає, що 12.06.2026 року на офіційному сайті Гадяцької міської ради, засновника КПТГ «Гадячтеплоенерго», було опубліковане розпорядження міського голови «Про скликання сімдесят шостої чергової сесії Гадяцької міської ради восьмого скликання» від 12.06.2026 року № 19-од та опубліковано перелік питання, які планується винести на розгляд .
15.06.2026 року КПТГ «Гадячтеплоенерго» отримало інформацію від Фінансового управління Гадяцької міської ради про те, що проєктом рішення шостої сесії міської ради передбачено виділення підприємству коштів у сумі 1,5 млн грн за КПКВК 0616011 для відшкодування різниці між фактичними витратами на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії і затвердженими тарифами. Зазначені обставини підтверджуються довідкою Фінансового управління Гадяцької міської ради від 15.06.2026 року № 02.1-31/251. Вказаний доказ не міг бути поданий до суду першої інстанції, а також разом із апеляційною скаргою, оскільки про його існування та про намір виділення відповідних бюджетних коштів підприємству стало відомо лише після подання відповідних процесуальних документів.
На твердження апелянта, наведені обставини мають безпосереднє значення для розгляду апеляційної скарги, оскільки підтверджують, що КПТГ «Гадячтеплоенерго» не ухиляється від виконання судового рішення та не використовує відстрочку для затягування виконання рішення. Навпаки, підприємством систематично вживаються заходи щодо пошуку джерел фінансування та погашення існуючої заборгованості, зокрема, шляхом залучення коштів місцевого бюджету.
Від Комунального підприємства теплового господарства «Гадячтеплоенерго» до суду апеляційної інстанції надійшла заява про розгляд справи без участі представника (вх.№6651 від 16.06.2026), в якій останнє просить розглянути апеляційну скаргу КПТГ «Гадячтеплоенерго» на ухвалу господарського суду Полтавської області від 12.05.2026 року у справі №917/1310/25 про відмову КПТГ «Гадячтеплоенерго» у відстрочці виконання рішення суду, за відсутності представника КПТГ «Гадячтеплоенерго» за наявними матеріалами справи, з урахуванням наданих пояснень та додаткових матеріалів. Апеляційну скаргу КПТГ «Гадячтеплоенерго» на ухвалу господарського суду Полтавської області від 12.05.2026 року у справі №917/1310/25 задовольнити. Ухвалу господарського суду Полтавської області від 12.05.2026 року у справі № 917/1310/25 про відмову у задоволенні заяви про відстрочку виконання судового рішення скасувати та ухвалити нову постанову, якою заяву КПТГ «Гадячтеплоенерго» про відстрочку виконання судового рішення задовольнити. Врахувати під час розгляду справи особливий правовий статус підприємства теплопостачання, дію спеціального законодавства у сфері врегулювання заборгованості теплопостачальних підприємств за спожитий природний газ, об`єктивний характер виникнення заборгованості, відсутність вини підприємства, наявність виняткових обставин та необхідність збереження безперервного функціонування підприємства територіальної громади міста Гадяч в умовах воєнного стану.
Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» до суду апеляційної інстанції надійшли додаткові пояснення (вх.№6716 від 17.06.2026). У вказаних поясненнях ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» щодо повідомлення Боржником про часткову сплату боргу за рішенням суду по справі № 917/1310/25 на суму 1 114 896,54 грн., як підтвердження наміру виконання рішення суду після закінчення строку відстрочення зазначає, що вказані кошти, були зараховані в рахунок погашення боргу за договором про постачання природного газу від 29.10.2025 № 3274-ТКЕ(25)-15, відповідно до пп. 1.1. п. 1 Договору від 02.12.2025 № ДЗК-3274-15; заборгованість за рішенням суду по справі № 917/1310/25 наразі становить 8 783 935,03 грн. (основний борг). Перерахування на користь Стягувачу коштів у розмірі 1 114 896,54 грн. і є підтвердження платоспроможності Боржника без надання відстрочення виконання рішення суду по справі № 917/1310/25. Звертає увагу, що Боржник почав перераховувати кошти лише після звернення із заявою про відстрочення виконання рішення суду по справі №917/1310/25, до цього ним не вживались заходи, спрямовані на виконання. Щодо довідки Фінансового управління Гадяцької міської ради від 15.06.2026 №02.1-31/251 ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» вказує про те, що наразі це лише проєкт рішення шостої сесії міської ради щодо виділення коштів у розмірі 1,5 млн. грн. за КПКВК 0616011, який можливо буде прийнято; розмір можливої компенсації становить лише 1,5 млн. грн., в той час як за рішенням суду по справі № 917/1310/25 основний борг становить 8 783 935,03 грн
Від Комунального підприємства теплового господарства «Гадячтеплоенерго» до суду апеляційної інстанції надійшли заперечення на додаткові пояснення (вх.№6737 від 17.06.2026).
У вказаних запереченнях на додаткові пояснення КПТГ «Гадячтеплоенерго» зазначає про те, що сам же позивач підписав та погодив умову, відповідно до якої вказані кошти місцевого бюджету мають виключно цільове спрямування — на оплату за природний газ саме за Договором № 6012-ТКЕ(23)-24. Вони не можуть бути довільно зараховані в рахунок інших зобов`язань чи погашення іншої заборгованості за межами погоджених умов, що спростовує доводи представника ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» про відсутність оплат в рахунок виконання рішення Господарського суду Полтавської області у справі №917/1310/25. Крім того, скаржник вказує про те, що єдиним реальним джерелом погашення заборгованості є відшкодування різниці в тарифах за рахунок місцевого або державного бюджетів. Одномоментне виконання рішення суду є об`єктивно і фізично неможливим через відсутність у підприємства вільних обігових коштів. Надання відстрочки дозволить КПТГ «Гадячтеплоенерго», спільно із Гадяцькою територіальною громадою, акумулювати необхідні ресурси та провести розрахунки за спожитий природний газ. Надання відстрочки судом дозволить зберегти підприємство в робочому стані, гарантує захист прав споживачів на отримання тепла та забезпечить ТОВ «ГК «Нафтогаз України» реальне, хоч і поетапне, надходження коштів у міру їх виділення з обмеженого місцевого бюджету.
У судове засідання Східного апеляційного господарського суду 18.06.2026 учасники провадження у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не з`явились.
Судова колегія зауважує, що, як вже зазначалося, апелянтом - Комунальним підприємством теплового господарства «Гадячтеплоенерго» подано до суду апеляційної інстанції заяву про розгляд справи без участі представника (вх.№6651 від 16.06.2026).
Представник позивача не під`єднався до судового засідання в режимі відеоконференції.
Ураховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, а також положення ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.
Розглянувши клопотання про зупинення вчинення виконавчих дій у межах виконавчого провадження ВП №80735311 (вх.№5823 від 25.05.2026) колегія суддів дійшла висновку про відмову в його задоволенні з огляду на наступне.
Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені статтею 136 ГПК України, згідно з якою господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.
Господарський суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову.
Відповідно до ч.2 ст.136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно зі статтею 136 ГПК України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.
Статтею 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується:
- накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;
- забороною відповідачу вчиняти певні дії;
- забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;
- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;
- зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;
- зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;
- арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;
- іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Таким чином, зі змісту частини 1 статті 137 ГПК України вбачається, що цією диспозитивною нормою не визначено вичерпного переліку видів заходів забезпечення позову, однак такий перелік може доповнюватися виключно за рахунок заходів забезпечення позову, прямо передбачених законами або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Заявник звернувся до Східного апеляційного господарського суду із зазначеним клопотанням після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Полтавської області про відмову у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду.
Колегія суддів зазначає, що предметом апеляційного перегляду у даній справі є законність та обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду про відмову у відстроченні виконання рішення суду, постановленої в порядку статті 331 Господарського процесуального кодексу України.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 04.12.2025 у справі №917/1310/25 було задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» та стягнуто з Комунального підприємства теплового господарства «Гадячтеплоенерго» 8 783 935,03 грн вартості природного газу та 105 407,24 грн судового збору. 
Зазначене рішення набрало законної сили, а 12.01.2026 Господарським судом Полтавської області на його виконання видано наказ.
Водночас зі змісту поданого клопотання вбачається, що заявник фактично просить суд апеляційної інстанції до закінчення апеляційного перегляду ухвали про відмову у відстроченні виконання рішення суду зупинити вчинення виконавчих дій з примусового виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 04.12.2025 у справі №917/1310/25, яке набрало законної сили.
Разом із тим колегія суддів зазначає, що положення статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України регулюють питання забезпечення позову та не передбачають можливості вжиття заходів забезпечення з метою забезпечення апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції або забезпечення виконання можливого судового рішення, яке може бути ухвалене за результатами такого перегляду.
Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України не наділяє суд апеляційної інстанції повноваженнями щодо зупинення виконання судового рішення, яке набрало законної сили, шляхом застосування заходів забезпечення позову у справі, предметом апеляційного перегляду в якій є ухвала про відмову у відстроченні виконання такого рішення.
Крім того, недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.
Враховуючи те, що заявлене клопотання фактично спрямоване на зупинення виконання судового рішення, яке набрало законної сили, тоді як предметом апеляційного перегляду у даній справі є виключно ухвала місцевого господарського суду про відмову у відстроченні виконання такого рішення, за наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні даного клопотання.
Вирішуючи питання прийняття наданих апелянтом додаткових доказів, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Відповідно до частин 1, 2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та (одночасно) перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно із частиною 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Приписи частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи».
Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази щодо неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.
Така обставина (відсутність обґрунтування, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції) виключає можливість прийняття апеляційним господарським судом додаткових доказів у порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України.
У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів. Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 43 ГПК України щодо обов`язку особи, яка бере участь у справі, добросовісно користуватися процесуальними правами, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову у їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.
При цьому, суд зазначає, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.
Вищезазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11.09.2019 у справі №922/393/18, від 16.12.2020 у справі №908/1908/19.
Так, довідка Фінансового управління Гадяцької міської ради від 15.06.2026 року №02.1-31/251 та інформація із офіційного сайту Гадяцької міської ради про опублікування Розпорядження міського голови «Про скликання сімдесят шостої чергової сесії Гадяцької міської ради восьмого скликання» від 12.06.2026 року № 19-од, датовані після постановлення оскаржуваної ухвали від 12.05.2026. З огляду на що у суду відсутні підстави для прийняття вказаних доказів на стадії апеляційного перегляду.
Суд вказує, що за змістом статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Згідно з частиною першою статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ст.14 ГПК України).
Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування варто розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи (п.8.2 постанови Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №908/1879/17).
Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК, втрачає сенс (такі висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №916/3027/21).
Суд звертає увагу, що сторони мають усвідомлювати, що інститути апеляційного та касаційного перегляду впроваджені для усунення можливих помилок судового розгляду справ у першій інстанції, а не для усунення помилок сторони, допущених нею під час розгляду справи судом першої інстанції, у формулюванні стороною своїх позовних вимог, аргументів та формуванні їх доказової бази. Це відповідає і практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права відповідно до Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Так, ЄСПЛ у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03, пункт 40) зазначив, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.
З урахуванням вищевикладеного, оскільки докази, які апелянт просить долучити до матеріалів справи не існували на дату винесення оспорюваної ухвали суду, вказане виключає можливість їх прийняття незалежно від причин неподання доданих документів до суду першої інстанції.
З урахуванням викладеного, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для прийняття до розгляду наданих скаржником доказів та їх врахування при перегляді оскаржуваної ухвали.
Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступні обставини.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 04.12.2025 у справі №917/1310/25 задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг». Стягнуто з Комунального підприємства теплового господарства «Гадячтеплоенерго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» 8 783 935,03 грн вартості природного газу, 105 407,24 грн судового збору.
12.01.2026 судом було видано наказ на виконання вказаного рішення.
21.04.2026 від Комунального підприємства теплового господарства «Гадячтеплоенерго» до Господарського суду Полтавської області надійшла заява (вх.№ 5300 від 21.04.2026) про відстрочення виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 04.12.2025 у справі № 917/1310/25, у якій боржником також викладено клопотання про зупинення проведення виконавчих дій згідно з виконавчим провадженням №80735311 до моменту прийняття судового рішення за результатами розгляду вказаної заяви.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 23.04.2026, зокрема, прийнято заяву Комунального підприємства теплового господарства «Гадячтеплоенерго» від 21.04.2026 р., (вх. № 5300 від 21.04.2026 р.) про відстрочення виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 04.12.2025 р. у справі №917/1310/25 до розгляду; призначено розгляд заяви в судовому засіданні; відмовлено у задоволенні клопотання Комунального підприємства теплового господарства «Гадячтеплоенерго» про зупинення проведення виконавчих дій згідно з виконавчим провадженням № 80735311 до моменту прийняття судового рішення за результатами розгляду заяви від 21.04.2026 р., (вх. № 5300 від 21.04.2026 р.) про відстрочення виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 04.12.2025 р. у справі № 917/1310/25.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 12.05.2026 відмовлено у задоволенні заяви Комунального підприємства теплового господарства «Гадячтеплоенерго» про надання відстрочки виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 04.12.2025 у справі №917/1310/25.
Суд мотивував ухвалу тим, що визначальним фактором у вирішенні вказаного процесуального питання є винятковість випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення і при цьому повинні враховуватися інтереси обох сторін. В контексті даної справи доводи боржника щодо його скрутного матеріального становища, яке не дозволяє виконати рішення суду найближчим часом не є беззаперечними, а надані докази не є належними доказами його неплатоспроможності, оскільки реальний матеріальний стан має оцінюватися в сукупності з іншими доказами, зокрема, але не виключно, інформацією про розрахунки боржника, доказами відсутності руху коштів за банківськими рахунками, доказами про відсутність майна або його недостатності для погашення вимог кредиторів та доказами того, що задоволення вимог стягувача призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами, тощо. Разом з цим, з огляду на засади розумності та справедливості, самі по собі обставини щодо наявності у стягувача кращого фінансового становища як результату його господарської діяльності порівняно з боржником не можуть бути підставою для перекладення відповідних негативних наслідків господарської діяльності боржника на стягувача, тим більш, за тих обставин, що стягувач також, як і боржник, є підприємством критичної інфраструктури.
Судом першої інстанції враховано, що стягнута за рішенням суду сума складається тільки з основної заборгованості, що виникла за поставлений газ у період жовтня 2023 - березня 2024 , у той час як станом на час розгляду даної заяви боржником сплачено тільки 08.05.2026р. - 1 000 000,00 грн з усієї суми заборгованості, підтвердженої рішенням суду. Відтак, фактично відповідачем вже відстрочено зобов`язання з оплати отриманого у 2023-2024 роках газу. Тому надання відстрочки ще на 12 місяців, як про те просить боржник, безсумнівно призведе до порушення прав позивача на отримання коштів у розумний строк. Водночас, суд погодився з твердженнями позивача, що відповідачем суду не надано жодних доказів, які свідчать про існування обставин, що сприятимуть відновленню платоспроможності підприємства, та доказів на підтвердження можливості виконати рішення у строк після запропонованої відстрочки. У даному випадку відстрочка виконання рішення суду не стимулює виконання зобов`язань за договором, оскільки надасть боржнику легальну можливість не проводити погашення заборгованості ще протягом певного часу навіть за наявності такої можливості; надана відстрочка істотно порушуватиме майнові інтереси позивача внаслідок тривалого перенесення терміну виконання зобов`язання відповідача у спірних правовідносинах.
Таким чином, несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язання за договором ставить позивача у невигідне становище порівняно з відповідачем, оскільки позивач поставив газ ще у 2023-2024р., а відповідач не здійснив його оплату ні своєчасно відповідно до умов договору, ні станом на 2026 рік, що у фактично позбавило позивача можливості користуватися коштами. Водночас, наведені відповідачем обставини не свідчать про неможливість виконання рішення суду у цій справі, а лише відображають його поточну господарську діяльність, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення, а обставини, на які посилається відповідач, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість настання негативних наслідків у зв`язку з цим.
Надаючи правову оцінку вищенаведеним обставинам, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Виконання судового рішення є важливою стадією судового процесу у контексті забезпечення міжнародних демократичних стандартів щодо дотримання закріпленого у статті 8 Конституції України принципу верховенства права.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч.4 ст. 331 ГПК України)
З аналізу положень статті 331 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що відстрочення виконання рішення судового рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав. При вирішенні питання про відстрочку виконання судового рішення враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, виключними обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення.
Тобто підставою для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк, встановлений судом.
При цьому, норми чинного господарського процесуального законодавства не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення суду чи ускладнюють його виконання.
У зв`язку з тим, що відстрочка виконання рішення подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суду в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення необхідно враховувати закріплені в нормах матеріального права, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.
Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26.06.2013 року, відстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співрозмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника. Водночас розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме відстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа заборгованості за відповідним договором є незмінною.
Надання судом першої інстанції відстрочки виконання рішення повинне ґрунтуватися на обставинах справи, які носять виключний (надзвичайний) характер, що встановлені судом при дослідженні поданих сторонами належних, допустимих та достовірних доказів, враховуючи при цьому принципи розумності та справедливості, з врахування балансу інтересів сторін.
Відстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача. Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора.
Господарський суд під час розгляду заяви про відстрочення виконання судового рішення враховує не лише можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, а також наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не повинен допускати їх настання.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, визначальним фактором у вирішенні вказаного процесуального питання є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення і при цьому повинні враховуватися інтереси обох сторін.
Скаржник в апеляційній скарзі вказує, зокрема, про те, що судом першої інстанції не були враховані імперативні норми діяльності підприємств теплопостачання у період воєнного стану, якими визначено, що діяльність підприємств теплоенергетики в умовах воєнного стану регулюється не лише комерційними принципами, а насамперед Законом України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» від 29.07.2022 року № 2479. Виникнення заборгованості за спожитий природний газ перед постачальником не є наслідком недобросовісної поведінки чи зловживань боржника, а прямо пов`язане із державною тарифною політикою та невиконанням державою обов`язку щодо компенсації різниці в тарифах. Таким чином, наявність спеціальних імперативних норм, прийнятих на законодавчому рівні для регулювання діяльності теплопостачальних підприємств в умовах воєнного стану, є саме тими винятковими обставинами, які дають право на відстрочення виконання рішення Господарського суду, а не скрутне матеріальне становище Боржника, як помилково зазначив суд першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та необґрунтованими вказані доводи скаржника з огляду на те, що наявність спеціального нормативного регулювання у період воєнного стану діяльності підприємств теплоенергетики не є винятковими обставинами у розумінні ст. 331 ГПК України та не є автоматичною підставою для відстрочки виконання рішення суду. Відтак, правове регулювання специфіки роботи таких підприємств теплоенергетики не звільняє останніх від своєчасного виконання судового рішення.
Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, до заяви про відстрочення виконання рішення суду Комунальним підприємством теплового господарства «Гадячтеплоенерго» додано, зокрема, копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.04.2026; повідомлення про включення/внесення змін до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» станом на 30.05.2022; повідомлення Міністерства розвитку громад та територій України від 19.09.2024 про внесення до Реєстру об`єктів критичної інфраструктури; копії протоколів з різниці у тарифах; копію довідки про обсяг заборгованості з різниці у тарифах на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії, послуги з постачання гарячої води, що надаються споживачам КПТГ «Гадячтеплоенерго»; копію Рішення Гадяцької міської ради від 28.07.2022 №310 Про затвердження переліку стратегічно важливих підприємств комунальної власності та копію рішення від 11.04.2023; копії звітів про фінансові результати; копії балансів.
Проте, як правильно вказано судом першої інстанції, в контексті даної справи доводи боржника щодо його скрутного матеріального становища, яке не дозволяє виконати рішення суду найближчим часом не є беззаперечними, а надані докази не є належними доказами його неплатоспроможності, оскільки реальний матеріальний стан має оцінюватися в сукупності з іншими доказами, зокрема, але не виключно, інформацією про розрахунки боржника, доказами відсутності руху коштів за банківськими рахунками, доказами про відсутність майна або його недостатності для погашення вимог кредиторів та доказами того, що задоволення вимог стягувача призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами, тощо.
В апеляційній скарзі КПТГ «Гадячтеплоенерго» посилається, зокрема, на те, що при прийнятті оскаржуваної ухвали судом першої інстанції також не було враховано, що КПТГ «Гадячтеплоенерго» є комунальним підприємством невеликого населеного пункту, що забезпечує тепловою енергією лікарні, школи та населення, єдиним надавачем послуг теплопостачання у м.Гадяч, оператором об`єктів критичної інфраструктури, включених до реєстру, та відіграє важливу роль в енергетичній безпеці регіону. Одномоментне виконання рішення не можливе, так як і вилучення всієї суми заборгованості з бюджету підприємства, через відсутність коштів, оскільки у міжопалювальний період єдиним джерелом надходження коштів на підприємство є погашення заборгованості за теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії, спожиті у минулі опалювальні періоди. Без фінансування різниці у тарифах саме із Державного бюджету та частково з місцевого, підприємство не матиме можливості виконати рішення суду у міжопалювальний період. При цьому, накладення арешту на рахунки зупинить діяльність підприємства та функціонування системи теплопостачання міста Гадяч. Господарський суд Полтавської області, посилаючись на дотримання балансу інтересів сторін, не здійснив належної оцінки співмірності таких наслідків та не врахував, що суспільні наслідки примусового негайного виконання рішення для територіальної громади та об`єктів соціальної інфраструктури можуть бути значно тяжчими, ніж тимчасове відтермінування виконання рішення суду.
При цьому, суд першої інстанції безпідставно поставив у рівне становище комунальне теплопостачальне підприємство невеликої територіальної громади, діяльність якого спрямована не на отримання прибутку, а, лише на забезпечення життєво необхідних потреб населення та об`єктів соціальної сфери територіальної громади і, велику державну компанію загальнонаціонального масштабу. Посилання суду на те, що стягувач також є підприємством критичної інфраструктури, саме по собі не спростовує наявності виняткових обставин для надання відстрочки.
Суд апеляційної інстанції відхиляє вказані доводи апелянта з огляду на наступне.
Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача.
У той же час, відстрочка виконання рішення означає перенесення його виконання на інший час.
Відстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача. Відстрочення виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку після оцінки обставин справи, наведених учасниками справи, наданих ними обґрунтувань та дослідження доказів.
Для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.
Відстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.
На державу покладено позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка в виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України», заява №6962/02).
Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.
У цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення. Тобто відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.
При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції, з огляду на засади розумності та справедливості, самі по собі обставини щодо наявності у стягувача кращого фінансового становища як результату його господарської діяльності порівняно з боржником не можуть бути підставою для перекладення відповідних негативних наслідків господарської діяльності боржника на стягувача, тим більш, за тих обставин, що стягувач також, як і боржник, є підприємством критичної інфраструктури.
Крім того, під час розгляду заяви про відстрочення виконання судового рішення судом першої інстанції було враховано, що стягнута за рішенням суду сума складається тільки з основної заборгованості, що виникла за поставлений газ у період жовтня 2023 - березня 2024 , у той час як станом на час розгляду даної заяви боржником сплачено 08.05.2026 тільки 1 000 000,00 грн з усієї суми заборгованості, підтвердженої рішенням суду. Відтак, фактично відповідачем вже відстрочено зобов`язання з оплати отриманого у 2023-2024 роках газу. Тому надання відстрочки ще на 12 місяців, як про те просить боржник, безсумнівно призведе до порушення прав позивача на отримання коштів у розумний строк.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язання по договору ставить позивача у невигідне становище порівняно з відповідачем, оскільки позивач поставив газ ще у 2023-2024р., а відповідач не здійснив його оплату ні своєчасно відповідно до умов договору, ні станом на 2026 рік, що у фактично позбавило позивача можливості користуватися коштами. Водночас, наведені відповідачем обставини не свідчать про неможливість виконання рішення суду у цій справі, а лише відображають його поточну господарську діяльність, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення, а обставини, на які посилається відповідач, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість настання негативних наслідків у зв`язку з цим.
Апелянт також посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно поставив у рівне становище комунальне теплопостачальне підприємство невеликої територіальної громади, діяльність якого спрямована не на отримання прибутку, а, лише на забезпечення життєво необхідних потреб населення та об`єктів соціальної сфери територіальної громади і, велику державну компанію загальнонаціонального масштабу. Посилання суду на те, що стягувач також є підприємством критичної інфраструктури, саме по собі не спростовує наявності виняткових обставин для надання відстрочки.
Водночас, колегія суддів зауважує, надання пріоритету інтересам однієї територіальної громади перед стягувачем, який також є соціально значущим підприємством критичної інфраструктури, який здійснює ліцензовану діяльність з постачання природного газу на території багатьох областей України та відстрочення виконання рішення суду порушить баланс інтересів сторін.
Крім того, апелянт зазначає про те, що факт часткового добровільного виконання рішення свідчить про добросовісність підприємства та реальний намір виконати рішення суду. Тому твердження суду про відсутність намірів та доказів можливості виконання рішення після спливу строку відстрочки є необґрунтованими та безпідставними, оскільки підприємство зазначало, що джерелом погашення заборгованості є державні механізми врегулювання різниці в тарифах, які діють на законодавчому рівні.
Як вбачається з матеріалів справи, на час розгляду даної заяви боржником сплачено 08.05.2026 тільки 1 000 000,00 грн з усієї суми заборгованості. Водночас, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем при розгляді справи у суді першої інстанції суду не надано жодних доказів, які свідчать про існування обставин, що сприятимуть відновленню платоспроможності підприємства, та доказів на підтвердження можливості виконати рішення у строк після запропонованої відстрочки. У даному випадку відстрочка виконання рішення суду не стимулює виконання зобов`язань за договором, оскільки надасть боржнику легальну можливість не проводити погашення заборгованості ще протягом певного часу навіть за наявності такої можливості; надана відстрочка істотно порушуватиме майнові інтереси позивача внаслідок тривалого перенесення терміну виконання зобов`язання відповідача у спірних правовідносинах.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви Комунального підприємства теплового господарства «Гадячтеплоенерго» про надання відстрочки виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 04.12.2025 у справі 917/1310/25.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують наведених вище висновків суду, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з правовою оцінкою, наданою судом першої інстанції, і не містять обставин, які б свідчили про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Отже, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Доводи апелянта не спростовують наведені висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню з підстав викладених вище, а ухвала Господарського суду Полтавської області від 12.05.2026 має бути залишена без змін.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даному випадку суд апеляційної інстанції вважає, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.
Ураховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені апелянтом, у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 269, п.1 ч.1 ст. 275, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства теплового господарства «Гадячтеплоенерго» залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 12.05.2026 у справі №917/1310/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 29.06.2026.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов 

Суддя О.І. Склярук