Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2026 року Справа № 520/11075/26 

Харківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Садової М. І.,
за участю секретаря судових засідань Гурець Ю. Д.,
представника відповідача Нагорної О. О., (в режимі відеоконференції), 
розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Зміївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом у якому просить (з урахуванням уточнених вимог): 
- визнати протиправною бездіяльність Зміївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, яка полягає у невчиненні дій, необхідних для повернення ОСОБА_1 коштів, стягнутих у межах виконавчого провадження № 77960371 на підставі постанови, яка надалі була скасована судом; 
- зобов`язати Зміївський відділ державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вчинити дії, необхідні для повернення ОСОБА_1 грошових коштів, стягнутих у межах виконавчого провадження № 77960371, а саме: - встановити повний рух коштів, стягнутих з ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження № 77960371; 
- визначити, які саме суми, у які дати та на які рахунки були перераховані; 
- надати позивачу належним чином засвідчені копії платіжних інструкцій або інформацію з таких платіжних інструкцій, за якими кошти були перераховані до бюджету або іншим отримувачам; 
- визначити орган, що контролює справляння відповідного бюджетного надходження; 
- направити до відповідного органу, що контролює справляння надходжень бюджету, та/або до органу Державної казначейської служби України документи, необхідні для повернення позивачу коштів, стягнутих на підставі скасованої постанови.
В обґрунтування позову покликається на те, що постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 № 14/3/197 від 07.01.2025 про накладення штрафу в розмірі 34000 грн за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП була скасована рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 18.09.2025 у справі № 636/5982/25 з закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події та складу правопорушення. У зв`язку із цим, на підставі ст. 296 КУпАП, ст. 1212 ЦК України виник обов`язок держави повернути безпідставно стягнуті кошти (штраф 34000 грн, виконавчий збір 3400 грн, витрати за вчинення виконавчих дій у сумі 303 грн). Просить позов задовольни.
Зміївський відділ ДВС у Чугуївському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (надалі -відповідач-1) подав до суд відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що виконавче провадження № 77960371 було закінчено 30.06.2025 у зв`язку з повним виконанням на момент, коли постанова ТЦК була чинною. Відмову в поверненні коштів мотивував відсутністю прямого припису в рішенні суду від 18.09.2025 про повернення коштів, а також тим, що ДВС не є органом, який контролює справляння відповідних бюджетних надходжень (посилання на Порядок № 787). Просить у позові відмовити. 
ІНФОРМАЦІЯ_3 (надалі - відповідач-2) подав до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про правомірність винесення постанови на момент її прийняття, відсутність підстав для відкликання виконавчого документа, а також відсутність у ТЦК повноважень щодо самостійного повернення коштів, оскільки вони перераховані до бюджету. Просить у позові відмовити.
Ухвалою суду від 11.05.2026 адміністративний позов залишено без руху для усунення недоліків викладених у мотивувальній частині цієї ухвали. 
Ухвалою суду від 27.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі з повідомленням (викликом) сторін.
10.06.2026 ухвалою суду клопотання позивача про поновлення строк звернення до суду із адміністративним позовом задоволено. Поновлено процесуальний строк звернення до суду із адміністративним позовом у справі № 520/11075/26. Залучено в адміністративній справі №520/11075/26 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Ухвалою суду від 23.06.2026 виключено з числа третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ІНФОРМАЦІЯ_4 та залучено до участі у даній справі другого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 
У судове засідання позивач не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце цього засідання. 
У судовому засіданні представник відповідача Зміївського відділу ДВС у Чугуївському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України заперечив проти позову з підстав викладених у пояснення на позовну заяву.
У судове засідання представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце цього засідання. 
У відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України здійснено розгляд справи у відсутності осіб, що не з`явились, адже їх неявка не перешкоджає розгляду справи. 
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов наступного з огляду на таке.
Суд установив, 07 січня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 винесено постанову № 14/3/197, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн. Реквізити для сплати штрафу зазначені наступні: банківський рахунок UA028999980313050106000020603, отримувач ГУК Харків. обл./МТГ Зміїв, кодом бюджетної класифікації 21081100, код одержувача 37874947.
Оскільки штраф не було сплачено в добровільному порядку, вказана постанова була направлена для примусового виконання до Зміївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
05 травня 2025 року державним виконавцем Зміївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 77960371, постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 3 400 грн, постанову про стягнення витрат виконавчого провадження в розмірі 303 грн, постанову про арешт коштів боржника та інші. 
У ході примусового виконання з рахунків ОСОБА_1 було списано грошові кошти в загальному розмірі 37 802,52 грн, з яких 34 000 грн - штраф, 3 400 грн - виконавчий збір, 303 грн - витрати виконавчого провадження, а 99,52 грн - повернуто як надміру стягнуті кошти. Дані обставини підтверджено платіжними інструкціями, які наявні у матеріалах справи. 
30 червня 2025 року виконавче провадження № 77960371 закінчено державним виконавцем Зміївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення.
18 вересня 2025 року Чугуївський міський суд Харківської області у справі № 636/5982/25 ухвалив рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив повністю. Постанову ІНФОРМАЦІЯ_5 № 14/3/197 від 07.01.2025 скасував, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрив за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Апеляційна скарга ІНФОРМАЦІЯ_2 на вказане рішення була повернута скаржнику.
03 жовтня 2025 року позивач звернувся до Чугуївського міського суду харківської області з клопотанням про направлення копії рішення до органу ДВС про повернення коштів у сумі 37 400 грн.
04 лютого 2026 року позивач звернувся безпосередньо до Зміївського відділу ДВС із заявою про повернення безпідставно стягнутих коштів.
28 березня 2026 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 про повернення безпідставно стягнутих коштів.
18 лютого 2026 року Зміївський відділ ДВС листом № 8255 відмовив у поверненні коштів, пославшись на відсутність у рішенні суду від 18.09.2025 прямого припису про їх повернення.
06 березня 2026 року Чугуївський міський суд Харківської області прийняв ухвалу у справі № 636/5982/25, якою відмовлено в ухваленні додаткового рішення за заявою позивача про вирішення питання про повернення грошових коштів у розмірі 37400,00 грн. 
Позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом свого порушеного права. 
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Процедуру повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі), передбачено Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 (далі – Порядок № 787). 
Згідно з пунктом 3 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Казначейства з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.
Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки отримувачів коштів, відкриті в банках або Казначействі, вказані у поданні (висновку, повідомленні) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, органів, які ведуть облік заборгованості в розрізі позичальників, заяві платника (у разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого)).
Відповідно до пункту 5 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.
У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби) орган, що контролює справляння надходжень бюджету, засобами системи Казначейства формує подання в електронній формі згідно з додатком 1 до цього Порядку та подає його до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.
Заява про повернення коштів з бюджету складається та подається платником до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з платежу, який підлягає поверненню (крім повернення судового збору, за виключенням помилково зарахованого), із обов`язковим зазначенням інформації в такій послідовності: найменування платника (суб`єкта господарювання) (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті) та номер контактного телефону (для фізичної особи за її згодою), причина повернення коштів з бюджету, найменування та місцезнаходження банку, в якому відкрито рахунок отримувача коштів, та реквізити такого рахунка (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), номер карткового рахунка отримувача коштів (за наявності).
За умови інформаційно-технологічних можливостей органу, що контролює справляння надходжень бюджету, головного управління Казначейства, Казначейства платник може подати заяву до такого органу в електронній формі за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційних систем та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах, електронних довірчих послуг та електронного документообігу. В електронній заяві також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку платнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним.
Разом із заявою про повернення коштів з бюджету платником подається до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, оригінал або копія документа на переказ, або паперова копія електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету. 
Згідно з пунктом 10 Порядку №787 у день отримання подання відповідне головне управління Казначейства, Казначейство здійснює перевірку повноти реквізитів подання та зарахування коштів до бюджету згідно із реквізитами, зазначеними у поданні.
Подання, яке пройшло перевірку повноти реквізитів подання та зарахування коштів до бюджету згідно із реквізитами, зазначеними у поданні, приймається головним управлінням Казначейства, Казначейством до виконання.
Про прийняття подання до виконання головне управління Казначейства, Казначейство інформує орган, що контролює справляння надходжень бюджету, або орган, який веде облік заборгованості в розрізі позичальників, шляхом надсилання засобами системи Казначейства відповідного електронного повідомлення.
Частиною сьомою статті 45 Бюджетного кодексу України передбачено, що перелік податків і зборів та інших доходів бюджету згідно з бюджетною класифікацією в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а також загальні вимоги щодо обліку доходів бюджету визначаються Кабінетом Міністрів України. 
Відповідно до Класифікації доходів бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.01.2011 №11, до коду бюджетної класифікації 21081100 належать «Адміністративні штрафи та інші санкції». 
Саме такий код бюджетної класифікації був указаний в постанові відповідача-2 від 07.01.2025 в частині вказання реквізитів для сплати штрафу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 № 106 «Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету» (далі - Постанова №106) установлено, що перелік податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету визначається відповідно до переліку кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (далі - перелік), згідно з додатком. Контроль за кодом бюджетної класифікації 21081100 покладено, зокрема, на органи державної влади та інші державні органи.
Згідно зі статтею 296 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасування постанови із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, пов`язаних із цією постановою.
Суд повторно відмічає, що рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 18.09.2025 у справі № 636/5982/25 постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 № 14/3/197 від 07.01.2025 скасовано, а провадження у справі закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Отже дії державного виконавця до скасування постанови від 07.01.2025 були правомірними, оскільки здійснювалися на підставі чинного виконавчого документа.
Попри те, з моменту набрання рішенням суду від 18.09.2025 законної сили правова підстава для стягнення та подальшого утримання коштів відсутня.
Аналізуючи норми законодавства, яке регулює порядок повернення таких коштів, суд дійшов висновку, що відповідач-1 не є органом, який контролює справляння надходжень до бюджету за адміністративними штрафами у сфері оборони (ч. 3 ст. 210-1 КУпАП), згідно з Постанови №106, адже таким органом є ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
ІНФОРМАЦІЯ_3 як орган, що контролює відповідні бюджетні надходження, після скасування постанови зобов`язаний був вжити всіх необхідних заходів для повернення безпідставно стягнутих коштів, однак жодних дій щодо повернення коштів за заявою позивача не вжив дій для ініціювання процедури повернення коштів відповідно до Порядку № 787, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 (зі змінами), та вимог Бюджетного кодексу України.
Відповідно до п.3,4 ч.2 ст.245 КАС України суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Разом з тим, ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право, в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У постанові Верховного Суду 25.03.2020 у справі №752/18396/16-а сформульована правова позиція, що принцип диспозитивності в адміністративному процесі має своє специфічне змістове наповнення, пов`язане з публічно-правовим характером адміністративного позову та активною участю суду в процесі розгляду адміністративних справ, а тому адміністративний суд може та зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів.
Таким чином, суд може та навіть зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява. Вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли це необхідно для ефективного та повного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин (сторін чи третіх осіб), про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З урахуванням зазначеного, з метою належного та ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка полягає у неформуванні подання про повернення ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 34000,00 гривень (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок), на підставі постанови виконавчого провадження № 7796037, помилково зарахованих до державного бюджету, згідно з платіжних документів від 10.06.2025 № 2209, 13.06.2025 № 2272, 30.06.2025 № 2587, 30.06.2025 № 2507 за формою згідно з додатком 1 до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 та зобов`язати відповідача-2 сформувати та подати до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету подання про повернення ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 34000,00 гривень (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок), на підставі постанови виконавчого провадження № 7796037, помилково зарахованих до державного бюджету, згідно з платіжних документів від 10.06.2025 № 2209, 13.06.2025 № 2272, 30.06.2025 № 2587, 30.06.2025 № 2507 за формою згідно з додатком 1 до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, а відтак у таких позовних вимог до відпоідача-1 необхідно відмовити.
Стосовно позовних вимог про «встановити повний рух коштів, стягнутих з ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження № 77960371; визначити, які саме суми, у які дати та на які рахунки були перераховані; надати позивачу належним чином засвідчені копії платіжних інструкцій або інформацію з таких платіжних інструкцій, за якими кошти були перераховані до бюджету або іншим отримувачам; визначити орган, що контролює справляння відповідного бюджетного надходження» суд відмічає, що оскільки в основних позовних вимог до відповідача-1 відмовлено, а такі позовні вимоги є похідними від основних, а відтак підстави для їх задоволення відсутні.
Щодо частини позовних вимог про повернення коштів, а саме: виконавчого збору 3400 грн, витрати за вчинення виконавчих дій у сумі 303 грн, суд прийшов наступного.
Відповідно до ч. 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. (ч. 1 ст. 13 Закону № 1404-VІІІ).
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. (ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ).
Відповідно до норм п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України “Про виконавче провадження” примусовому виконанню відповідно до цього Закону підлягають постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди.
Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України “Про виконавче провадження” державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). (ч. ч. 1-4 ст. 27 Закону України “Про виконавче провадження”).
Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання на підставі виконавчого документа, з огляду на що, одночасно з відкриттям виконавчого провадження, державний виконавець повинен вирішити питання про його стягнення. При цьому, на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом № 1404-VІІІ не передбачено. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.
За приписами ч. 1 ст. 42 Закону України “Про виконавче провадження” кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Згідно ч. 4 ст. 42 Закону України “Про виконавче провадження” на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Тобто, законодавець передбачає винесення постанови про стягнення виконавчого збору у разі необхідності.
Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону № 1404-VIII на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що стягнення витрат виконавчого провадження пов`язується з розподілом стягнутих з боржника грошових сум, або поверненням виконавчого документа стягувачу чи закінченням виконавчого провадження.
Суд установив, у межах виконавчого провадження № 77960371 стягнуто витрати виконавчого провадження із рахунків позивача, що підтверджується платіжними інструкціями наявними у матеріалах справи. 
За правилами, встановленими частини сьомої статті 27 Закону № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
Суд відмічає, що виконавче провадження №77960371 було закінчено на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).
Проте, слід врахувати, що за змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII, постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій є окремими виконавчими документами.
Разом із цим, суд зазначає, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, яка є первинною правовою підставою для вчинення подальших виконавчих дій, у тому числі щодо стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження, позивачем у межах цієї справи не оскаржується.
Так само позивачем не заявлено вимог щодо оскарження постанови про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження, а матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів звернення позивача до суду з відповідними вимогами в іншому провадженні.
Суд наголошує, що дії державного виконавця щодо примусового стягнення витрат виконавчого провадження є похідними від зазначених рішень, а тому їх правомірність безпосередньо залежить від чинності та правомірності відповідних постанов.
За відсутності оскарження таких постанов та за умови їх чинності на момент вчинення виконавчих дій, підстави для визнання протиправними дій державного виконавця щодо стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження відсутні.
З огляду на викладене суд дійшов переконання про відсутність підстав для задоволення у цій частині позовних вимог.
Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене суд прийшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити частково.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 на користь позивача судовий збір у сумі 1064,96 грн. 

Керуючись статтями 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Зміївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 стосовно неформування подання про повернення ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 34000,00 гривень (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок) помилково зарахованих до державного бюджету, за формою згідно з додатком 1 до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 сформувати та подати до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету подання про повернення ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 34000,00 гривень (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок), помилково зарахованих до державного бюджету, за формою згідно з додатком 1 до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787.
В решті позовних вимог відмовити. 
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_4 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1064,96 грн.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, згідно з ч. 6 ст. 287 КАС України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 272 КАС України.
Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , місце проживання – АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
відповідач Зміївський відділ державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, місцезнаходження - місто Зміїв, вулиця Лиманська, будинок № 15, ЄДРПОУ 34713099;
відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 , місцезнаходження - АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 .
Повне судове рішення складено та підписано суддею 06.07.2026.

Суддя  М. І. Садова