СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року м. Харків Справа № 922/3484/25 (922/3637/25) 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.
за участю прокурора та арбітражного керуючого Саутенка Сергія Олеговича

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «АГРОБУД УКРАЇНА» (вх. №767 Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 06.03.2026 у справі № 922/3484/25 (922/3637/25) 

за позовом Куп`янська окружна прокуратура в особі Шевченківська селищна військова адміністрація Куп`янського району Харківської області
до Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «АГРОБУД УКРАЇНА»
про стягнення коштів,
в межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «АГРОБУД УКРАЇНА»,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Куп`янської окружної прокуратури Харківської області (надалі - прокурор) звернувся до Господарського суду Харківської області в інтересах держави в особі Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області (надалі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Агробуд Україна" (надалі - відповідач) про стягнення 330 280,00грн безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки.
На підтвердження позовних вимог прокурор посилається на те, що відповідач у період з 16.09.2024 по 01.08.2025 не сплачував грошові кошти за користування земельною ділянкою площею 3,8665 га з кадастровим номером 6325755100:02:000:0299, розташованою за адресою: вул. Харківський шлях, 1а, с-ще Шевченкове, Куп`янський район, Харківська область, яка належать Шевченківській селищній територіальній громаді, і відповідно до статей 1212-1214 ЦК України зобов`язаний відшкодувати безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 06.03.2026 по справі № 922/3484/25(922/3637/25) позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АГРОБУД УКРАЇНА» на користь Шевченківської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області в особі Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області безпідставно збережені кошти за використання земельної ділянки з кадастровим номером 6325755100:02:000:0299 площею 3,8665 га, розташованої за адресою: вул. Харківський шлях, 1а, с-ще Шевченкове, Куп`янський район, Харківська область, у розмірі орендної плати у сумі 330 280,00 грн у період з 16.09.2024 по 01.08.2025; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АГРОБУД УКРАЇНА» на користь Харківської обласної прокуратури судовий збір в розмірі 3 963,36 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, набувши 16.09.2024 право власності на комплекс будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці площею 3,8665 га з кадастровим номером 6325755100:02:000:0299, фактично використовував зазначену земельну ділянку комунальної власності без належного оформлення речових прав на неї та без сплати плати за землю. При цьому суд встановив, що право оренди земельної ділянки за відповідачем зареєстровано не було, договір оренди між сторонами не укладений, а отже правові підстави для безоплатного користування земельною ділянкою були відсутні. 
З огляду на це, суд дійшов висновку, що відповідач без достатньої правової підстави зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування земельною ділянкою у розмірі орендної плати, тоді як територіальна громада була позбавлена можливості отримувати відповідний дохід від користування землею. Розрахунок безпідставно збережених коштів у сумі 330 280,00 грн суд визнав належним та підтвердженим доказами, зокрема довідками щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки, рішеннями органу місцевого самоврядування та розрахунком селищної ради. 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «АГРОБУД УКРАЇНА» з рішенням суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить апеляційний суд скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 06.03.2026 року по справі №922/3484/25 (922/3637/25) та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
В обґрунтуванні апеляційної скарги, скаржник зазначає, що:
- ТОВ «БК «Агробуд Україна» не ухилялося від оформлення оренди земельної ділянки, а навпаки ще у березні 2025 року звернулося до Шевченківської селищної військової адміністрації із клопотанням про надання земельної ділянки в оренду. Також відповідач неодноразово звертався до військової адміністрації з листами про зменшення орендної ставки з 5 % до 3 %, посилаючись на складну економічну ситуацію, спричинену воєнними діями, та висловлював готовність укласти договір оренди на мінімальних умовах, визначених законом. Таким чином, твердження позивача про порушення відповідачем вимог чинного законодавства щодо обов`язку укласти договір оренди не відповідають обставинам справи;
- за відсутності укладеного договору оренди не існувало правових підстав для застосування ставки орендної плати у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. На його думку, у такому випадку може застосовуватися лише мінімальний розмір плати, визначений Податковим кодексом України, а будь-яке нарахування понад мінімально встановлений законом розмір суперечить принципу правової визначеності;
- в порушення вимог Податкового кодексу України, Шевченківська селищна рада самостійно визначає розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 6325755100:02:000:0299 на підставі оцінки іншої земельної ділянки - з кадастровим номером 6325755100:02:000:0265 (в результаті поділу якої було утворено ділянку №6325755100:02:000:0299), а не на підставі грошової оцінки одиниці площі ріллі, як визначається пунктом 288.5.1. ПК України. Так, за даними Держгеокадастру по Харківській області показник нормативної грошової оцінки ріллі станом на 01.01.2024 складає 33 881,09 грн за гектар, на 01.01.2025 - 37 946,82 грн за гектар. Отже, розмір орендної плати мав розраховуватися із такої вартості ділянки: станом на 01.01.2024 - 131 001,23 грн, станом на 01.01.2025 – 146 721,38 грн (а не 7 005 819,11 грн та 7 846 517,40 грн відповідно, як вказується в довідках, наданих Позивачем);
- акт обстеження земельної ділянки від 11.08.2025 не містить відомостей щодо площі забудови, площі огородженої території та не підтверджує, що вся земельна ділянка фактично використовується відповідачем. Також скаржник наголошує, що обстеження проводилося без участі представників товариства та без доступу робочої групи на огороджену територію.
06.05.2026 від Куп`янської окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Обґрунтовує свій відзив тим, що:
- після набуття 16.09.2024 права власності на комплекс будівель та споруд у відповідача виник обов`язок оформити та зареєструвати право користування земельною ділянкою, на якій розташоване це майно. При цьому на момент звернення з позовом договір оренди землі не був укладений, а право оренди земельної ділянки за відповідачем не зареєстроване. До моменту оформлення права оренди фактичне користування земельною ділянкою без укладеного договору та несплата коштів за користування землею утворюють саме кондикційні правовідносини. У зв`язку із цим відповідач зобов`язаний повернути власнику земельної ділянки кошти, які він безпідставно зберіг у себе, незалежно від причин чи мотивів неукладення договору;
- розрахунок безпідставно збережених коштів здійснено правомірно із застосуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки та ставки орендної плати у розмірі 5 %, встановленої рішенням Шевченківської селищної ради. Спірна земельна ділянка була сформована шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером 6325755100:02:000:0265, нормативна грошова оцінка якої була визначена раніше. У зв`язку з відсутністю окремої технічної документації щодо нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки її оцінка правомірно визначалась на підставі оцінки земельної ділянки, з якої вона була утворена, із застосуванням відповідних коефіцієнтів індексації. На підтвердження правомірності такого підходу прокуратура посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №905/1680/20, відповідно до якої витяг із технічної документації не є єдиним допустимим доказом нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а така оцінка може підтверджуватись і іншими належними доказами, зокрема технічною документацією, довідками, рішеннями органів місцевого самоврядування чи висновками експертизи;
- доводи апелянта про необхідність застосування нормативної грошової оцінки ріллі є безпідставними, оскільки спірна земельна ділянка відноситься не до земель сільськогосподарського призначення, а до земель промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення;
- ставка орендної плати у розмірі 5 % встановлена чинним рішенням XII сесії VIII скликання Шевченківської селищної ради від 13.07.2021 №3/12-VIII для земель із відповідним цільовим призначенням. На час виникнення спірних правовідносин це рішення було чинним, жодних винятків або пільг щодо ставок орендної плати, у тому числі у зв`язку з воєнним станом, ним не передбачено, а встановлена ставка відповідає граничним межам, визначеним пунктом 288.5 статті 288 Податкового кодексу України;
- стосовно доводів апелянта про недоведеність використання всієї площі земельної ділянки прокуратура зазначає, що земельна ділянка площею 3,8665 га є сформованим об`єктом цивільних прав із визначеними межами та кадастровим номером. Прокуратура посилається на акт обстеження земельної ділянки від 11.08.2025, відповідно до якого на земельній ділянці розташовані нежитлові будівлі, а сама земельна ділянка використовується для їх експлуатації та обслуговування. Крім того, територія земельної ділянки є огородженою, а доступ до неї був відсутній через зачинені ворота. На думку прокуратури, саме факт огородження земельної ділянки та відсутність вільного доступу до неї свідчать про фактичне використання відповідачем усієї площі земельної ділянки. Окремо прокуратура звертає увагу, що у своїх зверненнях до військової адміністрації відповідач не ставив питання про зміну площі земельної ділянки чи її меж, що також, на думку прокурора, підтверджує використання відповідачем усієї земельної ділянки площею 3,8665 га. 

Детально рух у справі на стадії апеляційного перегляду відображено в процесуальних документах суду.
У судове засідання від 18.05.2026 з`явились прокурор та арбітражний керуючий Саутенк Сергій Олегович. Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце повідомлені належним чином.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила такі обставини справи.
16.09.2024 між Антоняном Г.М., який є комісіонером на підставі договору комісії, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. 16.09.2024 за реєстровим № 795, укладеним з ТОВ «ДЕРГАЧІ-АГРО» (код ЄДРПОУ 31797071), та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АГРОБУД УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 41969222) укладено договір купівлі-продажу комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою: вул. Харківський шлях, 1а, с-ще Шевченкове, Куп`янський район, Харківська область, на земельній ділянці площею 3,8665 га з кадастровим номером 6325755100:02:000:0299.
16.09.2024 право власності ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АГРОБУД УКРАЇНА» на вказаний комплекс будівель та споруд зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер відомостей про речове право: 56692894).
За змістом вказаного договору купівлі-продажу від 16.09.2024, сторони стверджують, що майно розташоване на земельній ділянці кадастровий номер 6325755100:02:000:0299, право власності (користування), що має бути підтверджено відповідно до вимог чинного законодавства, на неї не зареєстровано. 
Згідно п. 5 вказаного договору сторони ознайомлені зі змістом статей 120, 125, 126 Земельного та 377 Цивільного кодексів України, що роз`яснені нотаріусом та усвідомлені ними. 
Земельна ділянка з кадастровим номером 6325755100:02:000:0299 загальною площею 3,8665 га перебуває у комунальній власності Шевченківської селищної територіальної громади в особі Шевченківської селищної ради.
Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-0001684872025 від 21.08.2025 вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 6325755100:02:000:0299, тобто проведено державну реєстрацію земельної ділянки 26.06.2020 на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 26.06.2020, розробленої ФОП Івановим Ю.М. 
З листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 29.08.2025 № 18-20-0.25,5-2178/327-25 вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 6325755100:02:000:0299 площею 3,8665 га сформована за рахунок поділу земельної ділянки з кадастровим номером 6325755100:02:000:0265 площею 7,5956 га.
Таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером 6325755100:02:000:0299 загальною площею 3.8665 га, яка розташована за адресою: вул. Харківський шлях, 1а, с-ще Шевченкове, Куп`янський район, Харківська область, сформована як об`єкт цивільних прав 26.06.2020 (з моменту присвоєння їй кадастрового номеру та реєстрації в Державному земельному кадастрі), що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 29.01.2019 у справах № 922/3780/17 та № 922/536/18, від 11.02.2019 у справі № 922/391/18, від 12.04.2019 у справі № 922/981/18, від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19, від 30.09.2022 у справі № 925/1370/20. 
Також встановлено, що рішенням виконавчого комітету Шевченківської селищної ради від 27.02.2020 № 15 присвоєно окрему поштову адресу комплексу будівель і споруд, що є об`єктом договору купівлі-продажу від 16.09.2024, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АГРОБУД УКРАЇНА», та визначено її наступним чином: вул. Харківський шлях, 1а, с-ще Шевченкове, Куп`янський район, Харківська область.
Розпорядженням начальника Шевченківської селищної військової адміністрації від 20.03.2025 № 134 «Про передачу земельної ділянки на умовах оренди ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АГРОБУД УКРАЇНА» Відповідачеві в користування на умовах оренди передано земельну ділянку площею 3,8665 га, кадастровий номер 6325755100:02:000:0299, категорія земель - землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, цільове призначення (код КВЦПЗД - 11.02) - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, включаючи об`єкти оброблення відходів, зокрема із енергогенеруючим блоком, вид угідь – землі під будівлями та спорудами промислових підприємств, яка знаходиться по вул. Харківський шлях, 1а, в межах селища Шевченкове, на території Шевченківської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області, строком на 10 (десять) років. 
Пунктом 2 зазначеного розпорядження встановлено орендну плату за користування земельною ділянкою у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки, що відповідає ставкам орендної плати за користування земельними ділянками комунальної власності на території Шевченківської селищної ради, затвердженим рішенням XII сесії VIIІ скликання Шевченківської селищної ради від 13.07.2021 № 3/12-VIII.
Проєкт договору оренди землі від 26.03.2025 № 12/25 Шевченківською селищною військовою адміністрацією спрямовано на адресу ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АГРОБУД УКРАЇНА» разом із листом від 07.04.2025 № 02-57/722. 
Проте, станом на час звернення прокурором з позовом договір оренди землі не укладено та право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6325755100:02:000:0299 за ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АГРОБУД УКРАЇНА» зареєстровано не було.
За змістом листів Шевченківської селищної військової адміністрації від 25.07.2025 № 02-44/1629 та від 12.08.2025 № 02-44/1779, а також доданих до них документів, ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АГРОБУД УКРАЇНА» з 16.09.2024 по теперішній час використовує земельну ділянку з кадастровим номером 6325755100:02:000:0299 площею 3,8665 га, розташовану за адресою: вул. Харківський шлях, 1а с-ще Шевченкове, Куп`янський район, Харківська область, без документів, що посвідчують право власності (користування) нею та без державної реєстрації прав на неї, а також без здійснення плати за користування зазначеною земельною ділянкою у формі та розмірах, встановлених чинним законодавством України та відповідними актами Шевченківської селищної ради та Шевченківської селищної військової адміністрації.
Наведені обставини підтверджуються даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (інформації від 03.09.2025 № 442023156, від 03.09.2025 № 441942229, від 08.09.2025 442615221), витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21.08.2025 за № НВ-0001684872025, листом Фінансового відділу Шевченківської селищної ради від 08.08.2025 № 01-37/382, листами Головного управління ДПС у Харківській області від 06.08.2025 № 16868/20-40-04-03-07 та від 13.08.2025 № 17287/20-40-04-07-11.
11.08.2025 робочою групою зі складу працівників Шевченківської селищної ради здійснено обстеження земельної ділянки (кадастровий номер 6325755100:02:000:0299), яка розташована за адресою: вул. Харківський шлях, 1а, с-ще Шевченкове, Куп`янський район, Харківська область. 
За результатами обстеження складено акт від 11.08.2025 обстеження земельної ділянки за адресою: вул. Харківський шлях, 1а, с-ще Шевченкове, Куп`янський район, Харківська область (кадастровий номер 6325755100:02:000:0299). 
Так, за результатами комплексного вивчення наявних матеріалів та проведеного обстеження земельної ділянки на місцевості встановлено, що на даний час право користування земельною ділянкою площею 3,8665 га по Харківський шлях, 1а у с-щі Шевченкове ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АГРОБУД УКРАЇНА» не оформлено, що є порушенням вимог земельного законодавства України.
Обстеженням на місцевості встановлено, що на сформованій земельній ділянці площею 3,8665 га (кадастровий номер 6325755100:02:000:0299) розташовані нежитлові будівлі. Вказана земельна ділянка використовується для експлуатації, обслуговування нежитлових будівель. 
Станом на 31.07.2025 технічна документація з нормативної грошової оцінки земельної з кадастровим номером 6325755100:02:000:0299 площею 3,8665 га у Державному земельному кадастрі відсутня, що підтверджується повідомленням про відмову у наданні відомостей з Державного земельного кадастру № РВ-6300125342025.
Верховний Суд у постанові від 21.02.2024 у справі № 646/4738/19 вказав, що за відсутності витягу з нормативної грошової оцінки щодо спірної земельної ділянки, за умови наявності у матеріалах справи інших документів, які підтверджують розмір нормативно грошової оцінки, встановлений, зокрема, відповідними органами місцевого самоврядування, суд вправі ухвалити судове рішення у справі з урахуванням цих документів. У такому випадку рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого можна встановити та вирахувати нормативно грошову оцінку земельної ділянки, є належним доказом у справі.
Як зазначено вище, земельна ділянка з кадастровим номером 6325755100:02:000:0299 площею 3,8665 га сформована 26.06.2020 шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером 6325755100:02:000:0265 площею 7,5956 га, що на підставі договору оренди від 28.01.2014 перебувала у користуванні ТОВ «ГУТЯНСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР». 
За змістом додаткової угоди від 15.03.2019 до вказаного договору оренди, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6325755100:02:000:0265 площею 7,5956 га станом на 2019 рік становила 10 351 654,02 грн.
На підставі вказаного показника Шевченківською селищною радою визначено вартість 1 га землі станом на 2019 рік та із застосуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки землі за 2019-2023 роки та за 2019-2024 роки встановлено вартість земельної ділянки кадастровим номером 6325755100:02:000:0299 площею 3,8665 га станом на 01.01.2024 та 01.01.2025 відповідно. 
Так, згідно довідок № 118 та № 119 від 11.08.2025 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 3,8665 га з кадастровим номером 6325755100:02:000:0299 станом на 01.01.2024 становить 7 005 819,11 грн, а станом на 01.01.2025 - 7 846 517,40 грн. 
На підставі вищевказаних документів Шевченківською селищною радою здійснено розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АГРОБУД УКРАЇНА» зазначеної земельної ділянки без правовстановлюючих документів.
Розрахунок безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою площею 3,8665 га з кадастровим номером 6325755100:02:000:0299 у період з 16.09.2024 по 31.12.2024 становить 102 407,56 грн, а у період 01.01.2025 по 01.08.2025 – 227 872,44 грн.
Таким чином, ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АГРОБУД УКРАЇНА» у період з 16.09.2024 по 01.08.2025 не сплачено за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі у сумі 300 280,00 грн, внаслідок чого останнє безпідставно зберегло у себе майно - грошові кошти.
Судом першої інстанції задоволено позовні вимоги повністю, що стало підставою для звернення відповідача зі скаргою до апеляційного суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Предметом розгляду у даній справі є вимога прокурора в інтересах держави в особі Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області про стягнення з ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АГРОБУД УКРАЇНА» безпідставно збережених коштів у розмірі 330 280,00 грн за фактичне користування земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером 6325755100:02:000:0299 без належного оформлення речових прав на неї та без сплати плати за землю.
Натоміть предметом апеляційного розгляду є перевірка законності та обґрунтованості рішення Господарського суду Харківської області від 06.03.2026 у межах доводів та вимог апеляційної скарги ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АГРОБУД УКРАЇНА».
Щодо повноважень прокуратури. 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 3 статті 131-1 Конституції України визначено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Під час здійснення представництва інтересів держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).
Згідно з ч.ч.3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України (далі -ГПК України) прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.
Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».
У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини).
Відтак, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Наведена позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17.
Як вбачається із матеріалів справ, Шевченківською селищною військовою адміністрацією не вжито відповідних заходів та не здійснено захисту порушених законних економічних (матеріальних) інтересів місцевого самоврядування, селищної територіальної громади та, як наслідок, й інтересів держави в цілому. 
Про зазначені вище порушення та намір представництва інтересів держави органами прокуратури у суді в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Куп`янською окружною прокуратурою повідомлено Шевченківську селищну військову адміністрацію листами від 31.07.2025 № 60-1068-25 (№ 60/3-2596вих-25) та від 12.09.2025 № 60-1068-25 (№ 60/3-3052вих-25).
Однак, Шевченківська селищна військова адміністрація не скористалася своїм правом на звернення до суду з відповідним позовом, що свідчить про її бездіяльність та наявність у Куп`янської окружної прокуратури передбачених ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підстав для звернення до суду з даним позовом самостійно. 
Наведені обставини підтверджуються листами Шевченківської селищної військової адміністрації від 25.07.2025 № 02-44/1629 та від 12.08.2025 № 02-44/1779.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у прокурора повноважень на звернення до суду з даним позовом в інтересах держави, оскільки останнім дотримано вимог законодавства щодо представництва інтересів держави, зокрема обґрунтовано наявність порушення таких інтересів та вжиття попередніх заходів до уповноважених органів.

Щодо суті спору.
Як вбачається із оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АГРОБУД УКРАЇНА», набувши право власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером 6325755100:02:000:0299, у встановленому законом порядку не оформило та не зареєструвало речове право на відповідну земельну ділянку, однак фактично використовувало її для експлуатації та обслуговування належних йому об`єктів нерухомості без сплати орендної плати.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що за відсутності укладеного договору оренди та державної реєстрації права користування земельною ділянкою відповідач без достатньої правової підстави зберіг у себе кошти, які мав сплачувати за користування земельною ділянкою у розмірі орендної плати, внаслідок чого Шевченківська селищна територіальна громада була позбавлена можливості отримувати відповідний дохід від використання належної їй земельної ділянки комунальної власності.
При цьому місцевий господарський суд виходив із того, що спірні правовідносини мають кондикційний характер, а тому до них підлягають застосуванню положення статей 1212–1214 Цивільного кодексу України щодо повернення безпідставно збереженого майна у вигляді коштів, еквівалентних орендній платі за користування земельною ділянкою.
Колегія суддів погоджується із таким висновком місцевого суду та зазначає таке.
Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію у відчужувача (попереднього власника), до набувача одночасно переходить відповідно право оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, крім випадків, визначених частиною шостою цієї статті. Волевиявлення орендодавця (власника) земельної ділянки, відчужувача (попереднього власника), набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію із зазначенням нового орендаря (користувача) земельної ділянки не вимагається.
За змістом ч. 11 ст. 120 Земельного кодексу України, якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування із заявою про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу.
Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язаний передати земельну ділянку у власність або користування набувачу в порядку, встановленому цим Кодексом. 
Пропущення строку подання заяви, зазначеного в абзаці першому цієї частини, не може бути підставою для відмови набувачу (власнику) такого об`єкта у передачі йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт. 
Згідно з ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. 
Згідно зі ст. ст. 125, 126 ЗК України та ст. 182 ЦК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст.14.1.36, 14.1.125, 288.5 Податкового кодексу України).
Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АГРОБУД УКРАЇНА» набуло право власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на спірній земельній ділянці, у зв`язку з чим з моменту державної реєстрації права власності на таке нерухоме майно у відповідача виник обов`язок належним чином оформити та зареєструвати речове право на земельну ділянку, необхідну для обслуговування та експлуатації відповідних об`єктів нерухомості.
Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Частиною 3 ст. 1212 ЦК України встановлено, що положення глави 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» ЦК України застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. 
У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 02.10.2013 у справі №6-88ц-13, постанова ВПВС у справі №587/430/16-ц, №629/4628/16-ц від 23.05.2018, №922/3412/17 від 20.11.2018, №917/1739/17 від 04.12.2019).
За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. 
Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. 
Під безпідставно збереженим майном мається на увазі грошові кошти в розумінні ст. ст. 179, 190 ЦК України, оскільки відповідно до ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним.
До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. 
Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 року у справі №922/207/15, постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05 2018 року у справі №629/4628/16-ц, від 13.02.2019 року у справі №320/5877/17, постанов Верховного Суду від 30.11.2016 у справі №922/1008/15, від 07.12.2016 у справі №922/1009/15, від 12.04.2017 у справі №922/207/15, від 21.01.2019 у справі №902/794/17).
Таким чином, ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АГРОБУД УКРАЇНА», використовуючи спірну земельну ділянку без належного оформлення речових прав та без укладення договору оренди землі, без достатньої правової підстави зберегло у себе кошти, які мало сплачувати за користування земельною ділянкою у розмірі орендної плати, визначеному відповідно до вимог чинного законодавства.
У свою чергу, Шевченківська селищна територіальна громада в особі Шевченківської селищної ради, повноваження якої здійснює Шевченківська селищна військова адміністрація, була позбавлена можливості отримувати дохід від використання належної їй земельної ділянки комунальної власності.
Отже, у спірних правовідносинах мав місце факт безпідставного збереження відповідачем коштів у розмірі орендної плати за рахунок Шевченківської селищної територіальної громади.
При цьому розмір безпідставно збережених коштів, який підлягає стягненню, визначений позивачем виходячи з розміру орендної плати за землю та, згідно із наданим розрахунком, становить 330 280,00 грн. 
Судами перевірено наданий прокурором розрахунок та встановлено, що він здійснений правильно.
Таким чином, внаслідок фактичного використання ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АГРОБУД УКРАЇНА» земельної ділянки без укладення договору оренди землі територіальна громада була позбавлена можливості отримати відповідний дохід від передачі земельної ділянки в оренду, чим порушено її майнові права та охоронювані законом інтереси щодо надходження коштів до місцевого бюджету у вигляді орендної плати за землю.
Аналогічна правова позиція узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №917/1739/17, постановами Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі №922/1009/15 та від 12.04.2017 у справі № 922/207/15.
З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий господарський суд правильно визначив правову природу спірних правовідносин, повно та всебічно дослідив надані сторонами докази, належним чином застосував норми матеріального права, що регулюють порядок користування земельними ділянками комунальної власності та наслідки безпідставного збереження майна, а відтак дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АГРОБУД УКРАЇНА» безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою без належного оформлення речових прав на неї.

Разом з тим, апелянт зазначає, що ТОВ «БК «Агробуд Україна» не ухилялося від оформлення оренди земельної ділянки, а навпаки ще у березні 2025 року звернулося до Шевченківської селищної військової адміністрації із клопотанням про надання земельної ділянки в оренду. Також відповідач неодноразово звертався до військової адміністрації з листами про зменшення орендної ставки з 5% до 3%, посилаючись на складну економічну ситуацію, спричинену воєнними діями, та висловлював готовність укласти договір оренди на мінімальних умовах, визначених законом. Таким чином, твердження позивача про порушення відповідачем вимог чинного законодавства щодо обов`язку укласти договір оренди не відповідають обставинам справи.
Дійсно, матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АГРОБУД УКРАЇНА» у березні 2025 року звернулося до Шевченківської селищної військової адміністрації із клопотанням про передачу земельної ділянки в оренду, а також у подальшому зверталося із листами щодо можливості зменшення розміру орендної ставки з 5% до 3%. 
Разом з тим сам по собі факт ведення сторонами листування щодо умов укладення договору оренди не спростовує встановлених судом першої інстанції обставин щодо фактичного користування відповідачем земельною ділянкою без належного оформлення речових прав на неї та без внесення плати за користування землею.
Колегія суддів враховує, що з моменту набуття відповідачем права власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на спірній земельній ділянці, у нього виник обов`язок належним чином оформити та зареєструвати право користування земельною ділянкою, а також здійснювати плату за її використання відповідно до вимог земельного та податкового законодавства.
При цьому, як вбачається із матеріалів справи, станом на момент звернення прокурора до суду договір оренди земельної ділянки між сторонами укладений не був, право оренди за відповідачем не зареєстровано, а кошти за фактичне користування земельною ділянкою до місцевого бюджету не надходили. 
Крім того, колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини у даній справі мають кондикційний характер, а тому для застосування положень статей 1212– 1214 ЦК України визначальним є сам факт безпідставного збереження відповідачем коштів за рахунок власника земельної ділянки, тоді як мотиви неукладення договору оренди чи наявність між сторонами переговорів щодо його умов самі по собі не виключають виникнення у відповідача обов`язку повернути безпідставно збережені кошти.
Відтак наведені доводи апелянта не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою комунальної власності без належного оформлення речових прав на неї.

Також апелянт вказує, що за відсутності укладеного договору оренди не існувало правових підстав для застосування ставки орендної плати у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. На його думку, у такому випадку може застосовуватися лише мінімальний розмір плати, визначений Податковим кодексом України, а будь-яке нарахування понад мінімально встановлений законом розмір суперечить принципу правової визначеності.
Предметом спору у даній справі є не стягнення договірної орендної плати як елементу договірного зобов`язання, а стягнення безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою комунальної власності без належного оформлення речових прав на неї.
Відтак відсутність між сторонами укладеного договору оренди землі сама по собі не виключає обов`язку особи сплачувати кошти за фактичне користування земельною ділянкою та не звільняє таку особу від обов`язку повернути власнику земельної ділянки безпідставно збережені кошти у розмірі плати, яку власник міг би отримати за належного оформлення відповідних правовідносин.
Як вбачається із матеріалів справи, рішенням дванадцятої сесії VIII скликання Шевченківської селищної ради від 13.07.2021 №3/12-VIII для земель промисловості встановлено ставку орендної плати у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Вказане рішення на момент виникнення спірних правовідносин було чинним та обов`язковим до застосування на території відповідної територіальної громади. 
При цьому колегія суддів враховує, що спірна земельна ділянка має цільове призначення 11.02 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, а тому застосування до неї ставки орендної плати, визначеної для земель промисловості, відповідає її категорії та функціональному використанню. 
Посилання апелянта на необхідність застосування виключно мінімального розміру плати, визначеного Податковим кодексом України, колегія суддів вважає помилковими, оскільки норми Податкового кодексу України встановлюють граничні межі орендної плати, тоді як конкретний її розмір щодо земель комунальної власності визначається рішенням відповідного органу місцевого самоврядування у межах наданих законом повноважень.
Крім того, застосування ставки орендної плати у розмірі 5% у даному випадку не суперечить принципу правової визначеності, оскільки вказана ставка була встановлена нормативним актом органу місцевого самоврядування, який є чинним, загальнодоступним та однаковою мірою поширюється на всіх суб`єктів господарювання, що використовують земельні ділянки відповідної категорії на території громади.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правомірно здійснив визначення розміру безпідставно збережених коштів виходячи із ставки орендної плати у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки.

На переконання скаржника, в порушення вимог Податкового кодексу України, Шевченківська селищна рада самостійно визначає розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 6325755100:02:000:0299 на підставі оцінки іншої земельної ділянки - з кадастровим номером 6325755100:02:000:0265 (в результаті поділу якої було утворено ділянку №6325755100:02:000:0299), а не на підставі грошової оцінки одиниці площі ріллі, як визначається пунктом 288.5.1. ПК України. Так, за даними Держгеокадастру по Харківській області показник нормативної грошової оцінки ріллі станом на 01.01.2024 складає 33 881,09 грн за гектар, на 01.01.2025 - 37 946,82 грн за гектар. Отже, розмір орендної плати мав розраховуватися із такої вартості ділянки: станом на 01.01.2024 - 131 001,23 грн, станом на 01.01.2025 – 146 721,38 грн (а не 7 005 819,11 грн та 7 846 517,40 грн відповідно, як вказується в довідках, наданих Позивачем).
Як вбачається із матеріалів справи, спірна земельна ділянка з кадастровим номером 6325755100:02:000:0299 має цільове призначення 11.02 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, тобто відноситься до земель промисловості, а не до земель сільськогосподарського призначення. 
Відтак посилання скаржника на положення пункту 288.5.1 Податкового кодексу України та необхідність визначення розміру орендної плати виходячи із нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Харківській області є необґрунтованими, оскільки вказаний підхід не враховує категорію та цільове призначення спірної земельної ділянки.
При цьому матеріалами справи підтверджується, що земельна ділянка з кадастровим номером 6325755100:02:000:0299 утворена внаслідок поділу земельної ділянки з кадастровим номером 6325755100:02:000:0265, щодо якої була визначена нормативна грошова оцінка. 
Як вбачається з наданих позивачем довідок та розрахунків, визначення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки здійснювалося шляхом пропорційного розрахунку від нормативної грошової оцінки первісної земельної ділянки з урахуванням площі новоутвореної земельної ділянки та застосуванням відповідних коефіцієнтів індексації. 
Колегія суддів також враховує, що відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 09.11.2021 у справі №905/1680/20, витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки не є єдиним допустимим доказом на підтвердження нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а така оцінка може підтверджуватись і іншими належними та допустимими доказами, які підлягають оцінці судом у сукупності.
Водночас запропонований апелянтом підхід щодо визначення розміру орендної плати виходячи виключно із показників нормативної грошової оцінки ріллі фактично призводить до ототожнення земель промисловості із землями сільськогосподарського призначення, що суперечить правовому режиму спірної земельної ділянки та її функціональному використанню.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що самі по собі доводи скаржника щодо необхідності застосування нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для визначення розміру безпідставно збережених коштів виходячи із нормативної грошової оцінки земельної ділянки промислового призначення.

Апелянт підкреслює, що акт обстеження земельної ділянки від 11.08.2025 не містить відомостей щодо площі забудови, площі огородженої території та не підтверджує, що вся земельна ділянка фактично використовується відповідачем. Також скаржник наголошує, що обстеження проводилося без участі представників товариства та без доступу робочої групи на огороджену територію.
Як вбачається із матеріалів справи, земельна ділянка з кадастровим номером 6325755100:02:000:0299 є сформованим об`єктом цивільних прав, має визначені межі, площу 3,8665 га та відповідне цільове призначення. На вказаній земельній ділянці розташований комплекс будівель та споруд, право власності на який зареєстровано за ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АГРОБУД УКРАЇНА». 
При цьому сам по собі факт відсутності в акті обстеження від 11.08.2025 детального визначення площі забудови чи площі огородженої території не спростовує встановлених судом першої інстанції обставин щодо фактичного використання відповідачем спірної земельної ділянки для експлуатації та обслуговування належних йому об`єктів нерухомого майна.
Колегія суддів враховує, що зі змісту акту обстеження вбачається наявність на земельній ділянці об`єктів нерухомості відповідача, а також те, що територія є огородженою та доступ до неї був відсутній через зачинені ворота. Вказані обставини, у сукупності з іншими матеріалами справи, свідчать про здійснення відповідачем фактичного користування земельною ділянкою. 
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідач, звертаючись до Шевченківської селищної військової адміністрації із заявами щодо передачі земельної ділянки в оренду, не ставив питання про зменшення площі земельної ділянки, уточнення її меж чи використання лише окремої її частини, а просив передати в оренду саме земельну ділянку з кадастровим номером 6325755100:02:000:0299 площею 3,8665 га.
При цьому жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач фактично використовував лише частину земельної ділянки або що частина спірної земельної ділянки не використовувалась ним взагалі, матеріали справи не містять, а апелянтом таких доказів суду не надано.
Саме по собі проведення обстеження без участі представників товариства також не свідчить про недопустимість акту обстеження як доказу у справі, оскільки наведений акт оцінювався судом першої інстанції не ізольовано, а у сукупності з іншими доказами, наявними у матеріалах справи, відповідно до вимог статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин справи та не свідчать про неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального чи процесуального права.
Суд першої інстанції правильно встановив, що ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АГРОБУД УКРАЇНА», будучи власником об`єктів нерухомого майна, фактично використовувало земельну ділянку комунальної власності без належного оформлення речових прав на неї та без внесення плати за користування землею, внаслідок чого без достатньої правової підстави зберегло у себе кошти, які підлягали сплаті власнику земельної ділянки у розмірі орендної плати.
При цьому колегія суддів враховує, що спірні правовідносини мають кондикційний характер, а тому визначальним для вирішення спору є саме факт безпідставного збереження відповідачем коштів за рахунок територіальної громади, тоді як мотиви неукладення договору оренди, ведення сторонами переговорів щодо умов оренди чи незгода відповідача із розміром орендної ставки самі по собі не виключають виникнення у нього обов`язку повернути безпідставно збережені кошти.
Також колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції належним чином дослідив надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин, обґрунтовано застосував положення статей 1212– 1214 Цивільного кодексу України, статей 120, 124, 125, 206 Земельного кодексу України та норми Податкового кодексу України, а тому правомірно задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою комунальної власності.
У зв`язку з цим колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «АГРОБУД УКРАЇНА» не підлягає задоволенню з підстав викладених вище, а оскаржуване рішення Господарського суду Харківської області від 06.03.2026 у справі № 922/3484/25 (922/3637/25) має бути залишене без змін.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 13, 74, 76-79, 126, 129, 269, п.1 ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «АГРОБУД УКРАЇНА» залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Харківської області від 06.03.2026 у справі № 922/3484/25 (922/3637/25) залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України. 

Повна постанова складена 28.05.2026.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя Р.А. Гетьман 

Суддя В.С. Хачатрян