25.05.26
22-ц/812/1235/26
Справа №490/2981/26 Доповідач апеляційного суду Т.Б. Кушнірова 
Провадження №22-ц/812/1235/26

Постанова
Іменем України

25 травня 2026 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючого Кушнірової Т.Б.,
суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О., 
із секретарем Чистою В.В.,
розглянувши у порядку позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником – адвокатом Важеніною Світланою Анатоліївною, на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва постановлену 10 квітня 2026 року, під головуванням судді Гуденко О.А., за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ященко Катерина Леонідівна, про встановлення факту припинення іпотеки та скасування записів,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою в порядку окремого провадження, зазначивши заінтересовану особу - Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ященко Катерину Леонідівну, про встановлення факту припинення іпотеки та скасування запису про обтяження нерухомого майна і запису про іпотеку.
Заява мотивована тим, що їй на праві спільної часткової власності належить 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 .
Вказана квартира була придбана у період її перебування у шлюбі із ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 10 вересня 2004 року та оформлена на його ім`я.
Зазначена квартира куплена за рахунок кредитних коштів, отриманих від АКБ «Форум», згідно з укладеним із ОСОБА_2 кредитним договором №48/04/02-N від 15 вересня 2004 року.
03 грудня 2015 року рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва та додатковим рішенням цього ж суду від 15 січня 2016 року, здійснено розподіл майна подружжя, за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано право власності по 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 . 
Згідно довідки ПАТ «Банк Форум» від 06 травня 2016 року №261/9 ОСОБА_2 в повному обсязі виконав свої зобов`язання перед ПАТ «Банк Форум» за кредитним договором №48/04/02-N від 15 вересня 2004 року, заборгованість за цим договором повністю погашена. 
Умовами п. 4.2. Іпотечного договору від 15 вересня 2004 року передбачено, що іпотека припиняється виконанням іпотекодавцем забезпечених нею зобов`язань за кредитним договором, а також в інших випадках, передбачених договором. 
У зв`язку з погашенням заборгованості по кредитному договору №48/04/02-N від 15 вересня 2004 року, вважає, що припинилася іпотека, предметом якої була квартира АДРЕСА_1 .
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичний осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 25 березня 2026 року №37172775 - 04 липня 2019 року до реєстру внесено запис про державну реєстрацію припинення ПАТ «Банк Форум» (код 21574573), без правонаступника юридичної особи. 
Натомість, станом на час звернення з даною заявою, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявна інформація про знаходження квартири в іпотеці та накладення заборони на її відчуження.
Звернувшись, до державного реєстратора – приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ященко К.Л. з заявою про зняття заборони на відчуження та припинення обтяження квартири, у зв`язку з припиненням дії іпотечного договору, нотаріус відмовив у вчиненні вказаної нотаріальних дії, оскільки заявниця не є кредитором (позикодавцем) та не є іпотекодержателем за іпотечним договором від 15 вересня 2004 року.
Через наявність обтяження майна іпотекою, вона позбавлена можливості розпорядження своєю часткою квартири.
Посилаючись на викладене, просила суд: встановити факт припинення іпотеки за Іпотечним Договором №48/04/02-N від 15 вересня 2004 року, укладеним між та Акціонерним комерційним банком «Форум», код ЄДРПОУ 21574573 та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Захаренко І.В. 15 вересня 2004 року, зареєстрованим в реєстрі за № 3005; скасувати запис про іпотеку від 15 вересня 2004 року, реєстраційний номер обтяження у Державному реєстрі іпотек 1304214 від 15 вересня 2004 року, номер запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 4721217 та скасувати запис про заборону на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_2 , що накладена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Захаренко І.В. 15 вересня 2004 року, зареєстрована в реєстрі для реєстрації заборон за номером 30, реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 1306679 від 16 вересня 2004 року, на підставі договору іпотеки, посвідченого тим же нотаріусом 15 вересня 2004 року за номером 3005, номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 4721249.
10 квітня 2026 року ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва, з підстав передбачених п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення та скасування записів, заінтересована особа - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ященко К.Л., повернуто заявниці.
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення судом першої інстанції зазначено, що звільнення майна з -під будь -яких заборон, накладених у зв`язку з укладенням договору іпотеки, можливе в порядку позовного провадження за позовом власника квартири про визнання іпотеки припиненою внаслідок повного виконання зобов`язання за кредитним договором.
Заявлені вимоги про скасування запису про іпотеку та запису про заборону підлягають розгляду в порядку позовного провадження, як матеріально – правовий спір, сторін – учасників правочину. 
Об`єднання в одній заяві вимоги, яка підлягає розгляду в окремому провадженні (факт припинення іпотеки) та вимог, які підлягають розгляду в порядку позовного провадження (скасування запису про іпотеку та скасування запису про заборону на нерухоме майно), не є підставою для роз`єднання таких вимог відповідно до ч.6 ст. 188 ЦПК України. 
Відтак, суд виходив з того, що факт, який має юридичне значення, про встановлення якого просить заявниця, підлягає розгляду в порядку позовного провадження. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – ОСОБА_3 , посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права, безпідставність та неправомірність оскаржуваної ухвали, просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає про те, що районний суд дійшов передчасного висновку про повернення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту припинення іпотеки та скасування записів, без врахування висновків викладених у постановах Верховного Суду від 13 вересня 2023 року в справі №295/7291/20, від 13 червня 2024 року в справі №333/8899/21. 
Вказує на те, що звертаючись до суду з даною заявою нею зазначено, що ПАТ «Банк Форум» - іпотекодержатель за Іпотечним договором від 15 вересня 2004 року, зареєстрованим в реєстрі за №3005, ліквідовано й відсутні правонаступники цієї юридичної особи. Оскільки відсутня особа яка має відповідати за позовом (бути відповідачем) не вбачається спору про право, на що суд першої інстанції не звернув уваги. Не вказав, чиї права в даному випадку будуть порушені, чи є правонаступник іпотекодержателя, який оспорює виконання кредитного договору та зняття заборони відчуження з майна. Тобто, суд не встановив між ким існує спір про право.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню із наступних підстав. 
Із змісту заяви та матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2015 року та додаткового рішення цього ж суду від 15 січня 2016 року у справі №490/1408/15-ц, за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя, визнано право власності по 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 . 
Вказана квартира була придбана за рахунок кредитних коштів, отриманих від АКБ «Форум», згідно з укладеним із ОСОБА_2 кредитним договором №48/04/02-N від 15 вересня 2004 року, за умовами якого останній зобов`язаний був повернути банку кредитні кошти в сумі 30000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення 12 вересень 2014 року.
В забезпечення виконання зобов`язань по вищевказаному кредитному договору між ОСОБА_2 та АКБ «Форум» 15 вересня 2004 року укладено Іпотечний договір, відповідно якого ОСОБА_2 передав в іпотеку вищезазначену квартиру.
В цей же день приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Захаренко І.В. накладена заборона відчуження даної квартири до припинення чи розірвання договору іпотеки, яка зареєстрована в реєстрі заборон за номером 30.
Згідно довідки ПАТ «Банк Форум» від 06 травня 2016 року №261/9 ОСОБА_2 в повному обсязі виконав свої зобов`язання перед ПАТ «Банк Форум» за кредитним договором №48/04/02-N від 15 вересня 2004 року, заборгованість за цим договором повністю погашена. 
Відповідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, зареєстровано припинення ПАТ «Банк Форум» без правонаступників.
ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, про скасування заборони відчуження майна, переданого в іпотеку, обґрунтовуючи заяву тим, що зобов`язання за кредитним договором припинено внаслідок належного виконання, іпотека є припиненою. У зв`язку із припиненням кредитора (іпотекодержателя), внесення записів до Державного реєстру іпотек про припинення іпотеки є неможливим.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).
Суд розглядає справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначено у частині першій статті 315 ЦПК України.
Однак перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у вказаній процесуально-правовій нормі, не є вичерпним.
Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Вимоги до змісту рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, викладено у частині першій статті 319 ЦПК України.
Так, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Також цією правовою нормою передбачено, що рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.
Тобто для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Відповідно до частини першої статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 вересня 2023 року у справі № 295/7291/20 (провадження № 61-11106св21) зроблено такий висновок: «у справі, що переглядається ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання іпотеки припиненою, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що зобов`язання за кредитним договором припинилося у зв`язку з припиненням без правонаступників юридичної особи - позикодавця, а тому є припиненою й іпотека.
Тлумачення частини першої статті 8 ЦК України свідчить: законодавець визначив порядок усунення прогалин в приватному праві. Приватні відносини є різноманітними, а соціальне життя - рухливе. У зв`язку з цим може виникнути необхідність визначення певного правила, яке не закріплено в приватно-правових нормах безпосередньо; умовами застосування аналогії закону є те, що: відносини, до яких застосовується аналогія, охоплюються предметом цивільно-правового регулювання (статті 1, 9 ЦК); наявність прогалини в їх регулюванні (прогалини в праві); відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин (норми акту цивільного законодавства або договору); існують правові норми, що регулюють подібні за змістом відносини; застосування аналогії закону не повинно суперечити суті цих відносин.
Касаційний суд зауважує, що можуть існувати випадки, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Касаційний суд констатує, що в ЦК України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто, бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Подібною нормою є абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України). Тому Касаційний Суд підкреслює, що коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону.
Касаційний суд акцентував увагу, що рішення суду за заявою іпотекодавця про встановлення факту припинення іпотеки, коли «відсутня» особа - іпотекодержатель, яка має відповідати за позовом (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації без правонаступників), є підставою для скасування заборони відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно».
Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 13 червня 2024 року у справі № 333/8899/21 (провадження № 61-6732св23).
У даній справі заінтересованою особою ОСОБА_1 зазначила Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ященко К.Л., мотивуючи це тим, що ПАТ «Банк Форум» припинив свою діяльність, а нотаріус має повноваження зняти заборону на відчуження іпотечного майна.
Натомість, Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ященко К.Л. не є стороною кредитного договору з ОСОБА_2 , у нього відсутні зобов`язання й перед заявницею. 
Таким чином, належним відповідачем за вимогами про визнання іпотеки припиненою, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку мало б бути ПАТ «Банк Форум». Через те, що відносно кредитора та іпотекодержателя внесено запис до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію припинення без правонаступника юридичної особи, заявниця не має іншої можливості, ніж як за рішенням суду вирішити питання щодо скасування заборони належного їй на праві часткової власності нерухомого майна.
За таких обставин, справа має бути розглянута в порядку окремого провадження , а коло заінтересованих осіб у справі визначено залежно від мети встановлення факту, який підлягає встановленню. 
Повертаючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції не взяв до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 13 вересня 2023 року у справі № 295/7291/20, від 13 червня 2024 року у справі № 333/8899/21 та дійшов помилковго висновку про повернення заяви заявникові. При цьому, не звернув увагу на те, що коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування відповідних обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону.
За наведених обставин, оскаржувана ухвала відповідно до п. 6 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а справу слід направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись статтями 367, 374, 379, 381 -384 ЦПК України, колегія суддів 

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником – адвокатом Важеніною Світланою Анатоліївною, задовольнити.
Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2026 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Головуючий 

Судді:

_____________________
Повне судове рішення складено 25.05.2026 р.