ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року	Львів	Справа № 460/14357/25 пров. № А/857/10276/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді	Матковської З. М.	
суддів -	Гуляка В. В.	
 	Ільчишин Н. В.	
за участю секретаря судового засідання: Рибачука А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року у справі №460/14357/25 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, рішення, вимоги про сплату боргу,
головуючий суддя першої інстанції – Гресько О.Р., час ухвалення – 16.43 год.,
місце ухвалення – м. Рівне, дата складання повного тексту – 12.01.202 р.
В С Т А Н О В И В :
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась і позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №13719/1700240523 від 31.07.2025р., яким визначено податкове зобов`язання зі сплати ПДВ та штрафних санкцій на загальну суму 677 382,50 грн., №13720/1700240523 від 31.07.2025р., яким визначено податкове зобов`язання зі сплати ПДВ та штрафних санкцій на загальну суму 35 443,75 грн., №13721/1700240523 від 31.07.2025р., яким визначено податкове зобов`язання зі сплати ПДВ та штрафних санкцій на загальну суму 85 987,05 грн., №13723/1700240523 від 31.07.2025р., яким визначено податкове зобов`язання зі сплати військового збору та штрафних санкцій на загальну суму 80 861,30 грн., №13724/1700240523 від 31.07.2025р, яким визначено податкове зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб та штрафних санкцій на загальну суму 970 335,67 грн., вимогу Головного управління ДПС у Рівненській області №13726/1700240523 від 31.07.2025р. про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 908 615, 57 грн., Рішення заступника начальника Головного управління ДПС у Рівненській області №13725/1700240523 від 31.07.2025р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 215 312,48 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки контролюючого органу про порушення платником податків вимог податкового законодавства є необґрунтованими, натомість у неї наявні всі первинні документи, які підтверджують правомірність формування податкового обліку та здійснення господарських операцій з контрагентами, а також свідчать про відсутність порушень податкового законодавства, які було надано відповідачу у повному обсязі. Визначення контролюючим органом загального оподатковуваного доходу, документально підтверджених витрат, пов`язаних з діяльністю, чистого оподаткованого доходу шляхом виключення податковим органом з витрат, пов`язаних з веденням підприємницької діяльності витрат на заміну мастил, шин, акумуляторів, запчастин та закупівлю палива за 2021-2024р. вважає неправомірним. Також вважає, що відповідачем безпідставно виключено з обрахунку податкової бази витрати на придбання мастил в повному обсязі закупівлі за 2021-2024р., бо платник податків керувався фактичними нормами витрат, розрахованими щодо кожного конкретного автомобіля, виходячи із визначених для нього показників, а витрати мастил підтверджені відповідними первинними документами, що враховували навантаження та інші фактори. Нею було надано відповідачу копії Актів списання мастила та копії Наказів про затвердження норм витрат мастильних матеріалів на роботу автотранспортних засобів. Акти списання мастил складені комісією, мають дату складання, підписи учасників, кількість та вартість списаного мастила. Наказами визначені норми витрат мастила виходячи з марки, року випуску, потреб автомобіля та рекомендацій виробника транспортного засобу.
Вважає, що позивачем надано всі необхідні документи на підтвердження реальності проведених господарських операцій та віднесення заявлених сум до витрат. Заниження суми податку, що підлягає сплаті, на її думку, не підтверджується доводами контролюючого органу. Підстави для донарахування вищезазначених сум податків, що підлягають сплаті, вважає відсутніми. Просить скасувати виставлені податкові повідомлення-рішення, вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування не нарахованого єдиного внеску.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 31.07.2025 №13719/1700240523, №13720/1700240523, №13721/1700240523, №13723/1700240523, №13724/1700240523. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Рівненській області №13726/1700240523 від 31.07.2025 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 908615,57 грн. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №13725/1700240523 від 31.07.2025 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 215312,48 грн. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області на користь ФОП ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 18026,55 грн. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області на користь ФОП ОСОБА_2 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що дане рішення підлягає скасуванню, як таке, що прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, не відповідає обставинам справи та прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. 6, 72, 73, ч. 2 ст. 74, 75, ч. 1 ст. 77, ч. 4 ст. 90, ч. 1-3, 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Покликаючись на обставини справи апелянт зазначає, що ДПІ проведена планова документальна виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності платника податків ФОП ОСОБА_3 щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21.12.2020 по 31.12.2024.
Апелянт зауважує, що перевірка проведена з відома позивача за адресою: м. Рівне, вул. Відінська, 2 каб. 210.
Зауважує, що позивач не порушував питання правомірності проведення документальної планової виїзної перевірки ні в позовній заяві, а також такі доводи не були висловлені нею до заперечень на акт перевірки. Лише в судовому засіданні, представник позивача порушила питання правомірності проведення такої перевірки та позивач не мала жодних зауважень щодо процедури проведення перевірки та оформлення її результатів.
Також зазначає, що позивачем для перевірки, в тому числі на запити про надання документів, надано не в повному обсязі документи, що підтверджують понесені витрати, про що складено акти ненадання документів.
Податковий орган вказує, що в період охоплений перевіркою фізична особа - платник податків ОСОБА_1 придбавала оливи, які включались нею до валових витрат та податкового кредиту. Списання палива і мастильних матеріалів здійснюється, виходячи з даних про пробіг автомобіля та норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті. Потреби у пально-мастильних матеріалах і контролю за їх витратами передбачено нормами витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 10.02.1998 № 43 (із змінами та доповненнями) (втратив чинність 02.11.2023). Однак про використання цих Норм слід зазначити в наказі про організацію бухобліку. Крім того, в окремому додатку до наказу доцільно прописати, які саме норми витрат мастильних матеріалів застосовуються.
Вважає, що суб`єкти господарювання можуть самостійно розробити норми списання витрат для власних господарських потреб на основі Наказу № 43 або ж використовувати норми списання паливно-мастильних матеріалів, що визначені в Наказі № 43. При цьому, Наказом № 43 визначено, що нормування витрат палива - це встановлення допустимої міри його споживання у певних умовах експлуатації автомобілів, для чого застосовуються базові лінійні норми, встановлені по моделях (модифікаціях) автомобілів, та система нормативів і коригуючих коефіцієнтів, які дають змогу враховувати виконану транспортну роботу, кліматичні, дорожні та інші умови експлуатації (абз. 2 Загальні положення Норм №43).
Таким чином, всупереч припущень платника, контролюючим органом не заперечується право суб`єкта господарювання самостійно затвердити норми витрат паливно-мастильних матеріалів з урахуванням диференціюючих ознак.
Основним критерієм правильності списання ПММ є можливість, на підставі наявних документів, зробити беззаперечний висновок про те, що витрати фактично понесені та безпосередньо пов`язані з провадженням господарської діяльності.
Нормативи витрат відповідають гранично допустимим витратам. Витрати мастильних матеріалів напряму залежать від кількості використаного автомобілем пального.
ФОП ОСОБА_1 під час перевірки не було надано документи, щодо затверджених норм витрат мастильних матеріалів та актів їх списання, про що свідчать описи наданих для перевірки документів, зокрема № 2, в пункті 6 опису якого зазначено тільки «Накази про затвердження норм витрат дизельного палива, розрахунок норм списання 2021-2024рр.».
Зазначає, що ФОП ОСОБА_1 до заперечення на акт перевірки надано документи щодо затверджених норм витрат мастильних матеріалів та акти їх списання (зведені станом на кінець кожного місяця), в яких відсутня інформація щодо: дати заміни мастильних матеріалів (оливи), кількості списаних мастильних матеріалів в розрізі транспортних засобів, ким надана послуга заміни мастил та марка і номерний знак транспортного засобу, який потребував заміни, тощо.
Також із доданих до заперечення на акт перевірки документів неможливо встановити чи потребував транспортний засіб технічного обслуговування, а саме заміни мастильних матеріалів (оливи), оскільки не надано документи, які підтверджують незадовільний технічний стан автомобілів, що використовуються у підприємницькій діяльності.
Таким чином вважає, що позивачем до перевірки не надано належних документів, які підтверджують використання у господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 мастильних матеріалів на загальну суму 87 239,70 грн. (без ПДВ), а наявні у ФОП ОСОБА_1 документи (накладні, платіжні доручення) не можуть вважатися беззаперечним доказом підтвердження використання платником податків мастильних матеріалів у своїй господарській діяльності, оскільки лише доводять факт придбання такого товару, а не його використання.
Щодо правомірність витрат понесених позивачем на придбання акумуляторів. Відповідно до наданої структури витрат, встановлено завищення ФОП ОСОБА_1 суми витрат на придбання акумуляторів та енергоакумуляторів в розмірі 33 666,86 грн. (без ПДВ), у тому числі за 2021р. - 10333,33 грн., 2022р. - 17843,83 грн., 2023р. - 1211,70 грн., 2024р. - 4278,00 грн. 
Апелянт зазначає, що під час експлуатації акумуляторів необхідно контролювати тривалість чи обсяг їх роботи. Такий наробіток - тривалість чи обсяг роботи АБ, виміряний у календарних місяцях, кілометрах пробігу КТЗ чи мотогодинах (пп. 1.2.3 п. 1.2 Правил експлуатування акумуляторних свинцевих стартерних батарей колісних транспортних засобів і спеціальних машин, виконаних на колісних шасі, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 02.07.2008 № 795 (далі - Правила №795). Зазначені дані обов`язково мають знайти своє відображення у Картці обліку наробітку та відстежування обігу АБ (додаток 12 до Правил № 795). Якщо АБ переставляють з одного КТЗ (колісного транспортного засобу) на інший чи застосовують у спеціальному устаткуванні, у картці обліку зазначають відповідні дату і наробіток АБ, а також дату встановлення в інший КТЗ чи спеціальне устаткування (п. 8.3 Правил № 795).
Для визначення придатності або непридатності автомобільного акумулятора суб`єкт господарювання своїм наказом утворює комісію, уповноважену визначати технічний стан акумуляторів (п. 8.4 Правил № 795). АБ, яка досягла граничного технічного стану і не придатна для виконання функцій за призначенням, але не вичерпала встановлений ресурс, списують за рішенням комісії згідно з пунктом 8.4 цих Правил. Визначення граничного стану АБ (додаток 13 до цих Правил) забезпечують перевіркою ємності повністю зарядженої АБ. Визначення граничного стану акумуляторної батареї, детально описано в дод. 13 до Правил № 795. Отже, акумулятор підлягає списанню, якщо він: досяг граничного технічного стану, вичерпав встановлений ресурс та є непридатним для використання за призначенням; досяг граничного технічного стану, не вичерпав установлений ресурс, але фактично є непридатним для виконання своїх функцій.
У разі виявлення виробничих чи експлуатаційних дефектів АБ, яка не підлягає ремонту або ремонт якої економічно недоцільний, її списують на підставі акта незалежно від відповідності фактичного ресурсу цим Нормам (п. 3.13 Норм № 489). Оформлена Картка обліку з висновками про списання автомобільного акумулятора вважатиметься Актом на її списання (п. 8.4 Правил № 795). Оформлення списання автомобільних акумуляторів (на підставі Картки обліку) необхідно зафіксувати в наказі. Натомість, ФОП ОСОБА_1 не надано для перевірки Картки обліку автомобільних акумуляторів, що придбані у ТОВ «АКБ СИСТЕМ КАР» (код ЄДРПОУ 41638618) протягом 2021-2022 років. У наданих ФОП ОСОБА_1 до перевірки та заперечення на акт перевірки, актах списання акумуляторів/енергоакумуляторів (зведений станом на кінець кожного місяця) відсутня інформація щодо: дати заміни, кількості встановлених акумуляторів в розрізі транспортних засобів, ким надана послуга заміни, тощо. З огляду на вищевикладене, у ФОП ОСОБА_1 відсутнє документальне підтвердження використання у господарській діяльності автомобільних акумуляторів, енергоакумуляторів, а наявні документи (накладні та платіжні доручення) свідчать лише про придбання та не дають можливість встановити зв`язок вказаних витрат з господарською діяльністю.
Також апелянт вважає невірними твердження суду першої інстанції про правомірність витрат понесених позивачем на придбання шин та підтвердження такої наданими податковому органу копіями актів списання шин.
Відповідно до наданої структури витрат, встановлено завищення ФОП ОСОБА_1 суми витрат на придбання шин в розмірі 85 000,00 грн., у тому числі за 2021р. - 27783,33 грн., 2022р. - 30500,00 грн., 2024р. - 26716,67 грн.
Зауважує, що Експлуатаційними нормами середнього ресурсу пневматичних шин колісних транспортних засобів і спеціальних машин, виконаних на колісних шасі, затвердженими наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 20 травня 2006 року № 488 (далі - Наказ № 488), передбачено картки обліку пробігу (наробітку) пневматичної шини, які позивачем не велися. У наданих позивачем до перевірки та заперечення на акт перевірки, актах списання шин (зведений станом на кінець кожного місяця) відсутня інформація щодо: дати заміни, ким надана послуга заміни, тощо. Також із доданих до заперечення на акт перевірки документів неможливо встановити, чи потребував транспортний засіб технічного обслуговування (заміни шин), оскільки не надано документи, які підтверджують незадовільний технічний стан автомобілів, що використовуються у підприємницькій діяльності, тому ці витрати підлягають виключенню.
Щодо висновків суду першої інстанції щодо неправомірного віднесення до витрат та податкового кредиту вартості запасних частин, то апелянт вказує на Положення про технічне обслуговування і ремонт дорожніх транспортних засобів автомобільного транспорту, що затверджено наказом Міністерства транспорту України від 30.03.1998 № 102. Зазначає, що позивачем до даних актів списання не надано акти технічного обслуговування/проведених ремонтних робіт, які містять інформацію про необхідність та підстави заміни запчастин на певний автомобіль. В ході перевірки підприємцем не надано підтверджуючих документів необхідності технічного обслуговування транспортних засобів та встановлення запасних частин в ході ремонту. Таким чином, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 неправомірно віднесено до складу витрат вартість придбаних запчастин за перевіряємий період на суму 533 767,93 грн.
З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.
Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала з підстав зазначених у скарзі та просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Представник позивача проти апеляційної скарги заперечила, просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) зареєстрована як фізична особа-підприємець з 21.12.2020р., знаходиться на загальній системі оподаткування, здійснює господарську діяльність за основним видом економічної діяльності 49.41 - вантажний автомобільний транспорт.
На підставі статті 20 розділу І, статей 75, 77, 82 глави 8 розділу ІІ, підпунктів 692, 69.351 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ, підпункту 102.3.2 пункту 102.3 статті 102 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями, згідно з планом-графіком проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2025 рік, відповідно до наказу від 30.05.2025 року № 1606-п та на підставі направлення № 2842/Ж3/17-00-24-05-16 від 10.06.2025, виданого Головним управлінням ДПС у Рівненській області, головному державному інспектору відділу планових та позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ОСОБА_4 , направлення № 2843/Ж3/17- 00-24-05-16 від 10.06.2025р., виданого Головним управлінням ДПС у Рівненській області, головному державному інспектору відділу планових та позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ОСОБА_5 , проведена планова документальна виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності платника податків - фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21.12.2020 по 31.12.2024.
Копію наказу Головного управління ДПС у Рівненській області від 30.05.2025 року № 1606-п про проведення документальної планової виїзної перевірки та повідомлення від 30.05.2025 № 283/Ж4/17-00-24-05-17 надіслано засобами поштового зв`язку 30.05.2025, відповідно до норм п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010 із змінами і доповненнями та вручено платнику податків - фізичній особі ОСОБА_1 05.06.2025.
Направлення на перевірку Головного управління ДПС у Рівненській області від 10.06.2025 №2842/Ж3/17-00-24-05-16, №2843/Ж3/17-00-24-05-16 вручено платнику податків ОСОБА_1 11.06.2025 під підпис. Перевірка проведена за адресою: м. Рівне, вул. Відінська, 12, каб. 210. Перевірка проводилась з 11.06.2025 по 24.06.2025.
За результатами проведеної перевірки 01.07.2025 складено акт №10861/Ж5/17-00-24-05-18/ НОМЕР_1 та відповідачем встановлено порушення.
Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 на адресу відповідача направлені заперечення від 16.07.2025 №1-16/07/25 на акт перевірки від 01.07.2025 №10861/Ж5/17-00-24-05-18/3127215584, до яких було додано копії наступних документів: акти списання мастила - 36 арк.; накази про затвердження норм витрат мастильних матеріалів на роботу автотранспортних засобів № 1пмм від 16.02.2021р., №2пмм від 30.11.2023р., № 3пмм від 30.01.2024р. - 3 арк.; акти замірів витрат палива - 3 арк.; акти списання палива за 2021-2024р. - 288 арк.; накази про затвердження норм витрат палива на роботу автотранспортних засобів за 2021-2024р. - 10 арк.; подорожні листи та посвідчення на відрядження за 2021-2024р. - 335 арк.; чеки на придбання палива за 2021-2024р. - 71 арк.; договір з ТОВ «Дівай Вест» - 2 арк.; рахунки та накладні ТОВ «Дівай Вест» за 2021-2024р. - 114 арк.; виписки банку по розрахунках з ТОВ «Дівай Вест» за 2021-2024р. - 5 арк.; акти списання акумуляторів за 2021-2024р. - 12 арк.; акти списання шин за 2021-2024р.- 10 арк.; трудові договорів та дипломи співробітників - 9 арк.; посадові інструкції водіїв - 4 арк.; акти списання запчастин за 2021-2024р. - 72 арк.
За результатами розгляду заперечень позивача на акт документальної планової виїзної перевірки, податковим органом вирішено висновки акта перевірки викласти у такій редакції:
«Документальною плановою виїзною перевіркою встановлено порушення:
1. абз.6 п.6 ст.128 Господарського кодексу України № 436-IV від 16.01.2003р. із змінами і доповненнями, пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), встановлено неналежне ведення обліку доходів та витрат за період з 21.12.2020 по 31.12.2024, а саме: книга обліку доходів і витрат відсутня;
2. п. 164.1 ст. 164, п. 177.1, п. 177.2, пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 807181,76 грн., в т.ч. за 2021 рік - 154566,14 грн., за 2022 рік - 232896,98 грн., за 2023 рік - 226871,50 грн., за 2024 рік - 192847,14 грн.;
3. ч. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI (із змінами та доповненнями), а саме: порушення ведення обліку сум, на які нараховується єдиний внесок;
4. п. 2 ч. 1, п. 3 ст. 7, ч. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464- VI (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження суми зобов`язань по єдиному внеску на 908615,57 грн., в т.ч. за 2021р. - 188914,11 грн., за 2022р. - 238282,70 грн., за 2023р. - 245716,68 грн., за 2024р. - 235702,08 грн.;
5. пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010р. (із змінами та доповненнями), а саме: встановлено несвоєчасне податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2024 року по терміну подання 20.02.2024 (фактично подано 21.02.2024);
6. п.189.1 ст.189, пп. "г" п.198.5 ст.198, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), пп. 5 п. 4 розд. V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28 січня 2016 року № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016р. за № 159/28289 (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження сум ПДВ, які підлягають нарахуванню та сплаті в бюджет в сумі 28355 грн., в тому числі за лютий 2022 - 9518 грн., березень 2022 - 1099 грн., травень 2022 - 1869 грн., серпень 2024 - 14282 грн., жовтень 2024 - 1587 грн., та завищення суми бюджетного відшкодування на суму 541906 грн., в тому числі за березень 2021 - 20478 грн., травень 2021 - 30007 грн., червень 2021 - 9493 грн., липень 2021 - 19414 грн., серпень 2021 - 17003 грн., вересень 2021 - 14934 грн., жовтень 2021 - 7690 грн., листопад 2021 - 20900 грн., грудень 202 - 18925 грн., січень 2021 - 16513 грн., вересень 2022 - 4144 грн., грудень 2022 - 8164 грн., січень 2023 - 39372 грн., лютий 2023 - 49495 грн., березень 2023 - 24261 грн., квітень 2023 - 5298 грн., травень 2023 - 3974 грн., червень 2023 - 3674 грн., липень 2023 - 13253 грн., серпень 2023 - 16230 грн., вересень 2023 - 13079 грн., жовтень 2023 - 30785 грн., листопад 2023 - 751 грн., грудень 2023 - 19854, січень 2024 - 17437 грн., лютий 2024 - 16413 грн., березень 2024 - 22299 грн., квітень 2024 - 12648 грн., травень 2024 - 30469 грн., червень 2024 - 16288 грн., серпень 2024 - 4816 грн., грудень 2024 - 13845 грн.;
7. п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями), не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями), на загальну суму обсягу постачання (без ПДВ) 4 313 934 грн., в т.ч. за лютий 2021р. - 33835 грн., березень 17.09.2025 7 2021р. - 88155 грн., квітень 2021р. - 77635 грн., травень 2021р. - 99805 грн., червень 2021р. - 43875 грн., липень 2021р. - 95270 грн., серпень 2021р. - 43400 грн., вересень 2021р. - 74670 грн., жовтень 2021р. - 83935 грн., листопад 2021р. - 79120 грн., грудень 2021р. - 74520 грн., січень 2022р. - 82565 грн., лютий 2022р. - 108935 грн., березень 2022р. - 15700 грн., травень 2022р. - 43950 грн., червень 2022р. - 23915 грн., липень 2022р. - 192061 грн., серпень 2022р. - 167744 грн., вересень 2022р. - 56529 грн., жовтень 2022р. - 183360 грн., листопад 2022р. - 144825 грн., грудень 2022р. - 102406 грн., січень 2023р. - 89755 грн., лютий 2023р. - 84434 грн., березень 2023р. - 204994 грн., квітень 2023р. - 711649 грн., травень 2023р. - 34872 грн., червень 2023р. - 51840 грн., липень 2023р. - 69580 грн., серпень 2023р. - 77835 грн., вересень 2023р. - 65395 грн., жовтень 2023р. - 153925 грн., листопад 2023р. - 102310 грн., грудень 2023р. - 845 грн., січень 2024р. - 87055 грн., лютий 2024р. - 82065 грн., березень 2024р. - 118395 грн., квітень 2024р. - 56340 грн., травень 2024р. - 152345 грн., червень 2024р. - 81440 грн., липень 2024р. - 2420 грн., серпень 2024р. - 93070 грн., жовтень 2024р. - 7935 грн., грудень 2024р. - 69225 грн.;
8. підпункти 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р. (із змінами і доповненнями), що призвело до заниження суми військового збору на загальну суму 67265,15 грн., в т.ч. 2021 рік - 12880,51 грн., за 2022 рік - 19408,08 грн., за 2023 рік - 18905,96 грн., за 2024 рік - 16070,59 грн.;
9. незабезпечення зберігання документів, визначених у пункті 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями), а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, чим порушено п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями);
10. п. 63.3 ст. 63 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755 (із змінами і доповненнями) та п. 8.2, п. 8.4 розд. VIIІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 (зі змінами), несвоєчасно повідомлено та не повідомлено контролюючий орган про об`єкти, пов`язані з оподаткуванням за граничними термінами подання повідомлення форми 20-ОПП: 15.03.2021». Відповідь платнику податку на заперечення на акт перевірки надано листом від 24.07.2025 №7664/Ж12/17-00-24-05-25.
На підставі акту перевірки та відповіді на заперечення на акт перевірки прийнято оскаржувані податкові повідомлення - рішення №13719/1700240523 від 31.07.2025р., яким визначено податкове зобов`язання зі сплати ПДВ та штрафних санкцій на загальну суму 677 382,50 грн, №13720/1700240523 від 31.07.2025р., яким визначено податкове зобов`язання зі сплати ПДВ та штрафних санкцій на загальну суму 35 443,75 грн, №13721/1700240523 від 31.07.2025р., яким визначено податкове зобов`язання зі сплати ПДВ та штрафних санкцій на загальну суму 85 987,05 грн, №13723/1700240523 від 31.07.2025р., яким визначено податкове зобов`язання зі сплати військового збору та штрафних санкцій на загальну суму 80 861,30 грн, №13724/1700240523 від 31.07.2025р, яким визначено податкове зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб та штрафних санкцій на загальну суму 970 335,67 грн., вимогу Головного управління ДПС у Рівненській області №13726/1700240523 від 31.07.2025р. про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 908 615, 57 грн, Рішення заступника начальника Головного управління ДПС у Рівненській області №13725/1700240523 від 31.07.2025р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 215 312,48 грн.
Суми донарахувань та штрафи розраховані відповідачем із розрахунку вартості придбаних мастил, пального, акумуляторів, шин та запасних частин, що були віднесені ФОП ОСОБА_1 до складу податкового кредиту у 2021-2024р.
Суд першої інстанції позов задовольнив тих підстав, що встановлені перевіркою порушення не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом.
Крім цього суд виснував про порушення відповідачем вимог Податкового кодексу України щодо процедури проведення виїзної документальної перевірки позивача, тому відповідно акт перевірки, складений за наслідками документальної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. 
Апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - Податковий кодекс).
Щодо проведення перевірки.
Вирішуючи питання правомірності проведення документальної перевірки у приміщенні контролюючого органу на підставі наказу про призначення документальної позапланової виїзної перевірки апеляційний суд зазначає наступне.
За змістом статті 75 Податкового кодексу України документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Відповідно до пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.
Пунктом 77.6 статті 77 Податкового кодексу України передбачено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Тобто законодавцем визначені чіткі розмежування щодо порядку допуску до позапланових виїзних та невиїзних перевірок, а також щодо місця проведення зазначених перевірок.
Відповідно до пункту 79.5 статті 79 Податкового кодексу України за наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка.
Суд першої інстанції вірно зауважив, що у Податковому кодексі України відсутня норма, яка б встановлювала право податкового органу замість документальної виїзної перевірки проводити документальну невиїзну перевірку.
Як уже зазначалось вище та слідує з акту перевірки №10861/Ж5/17-00-24-05-18/3127215584 від 01.07.2025 планова документальна виїзна перевірка проведена у невиїзний спосіб за адресою: м. Рівне, вул. Відінська, 12, каб. 210 за місцезнаходженням відповідача.
Водночас, Наказ начальника ГУ ДПС у Рівненській області № 1606-п від 30.05.2025 видано на проведення документальної планової виїзної перевірки. Направлення на перевірку № 2843/жз/17-00-24-0516 від 10.06.2025 видано на підставі наказу начальника ГУ ДПС у Рівненській області № 1606-п від 30.05.2025, на проведення документальної планової виїзної перевірки.
Тобто, як вірно виснував суд першої інстанції, перевірку ФОП ОСОБА_1 було проведено не за її місцезнаходженням, що не відповідає вимогам абзацу 5 підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, без правових підстав на проведення документальної планової невиїзної перевірки.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово аналізував положення ПК України, які регулюють питання проведення документальних виїзних перевірок і документальних невиїзних перевірок, та висловлював позицію, що Податковий кодекс України не передбачає право посадових осіб контролюючого органу на проведення документальної виїзної перевірки в приміщенні податкового органу (зокрема, але не виключно, постанови від 17 грудня 2018 року у справі 810/1726/16, від 13 червня 2019 року у справі № 825/1747/17, від 17 травня 2019 року у справі № 804/254/18, від 10 червня 2021 року у справі № 808/881/16).
Доводи представника відповідача в судовому засіданні про те, що податковим органом від позивача було отримано згоду на проведення перевірки у невиїзний спосіб апеляційним судом до уваги не беруться, оскільки позивачем заперечуються, а письмових доказів надання згоди на проведення перевірки за місцезнаходженням податкового органу та неможливості проведення перевірки за місцем реєстрації платника податків до акту перевірки №10861/Ж5/17-00-24-05-18/3127215584 від 01.07.2025 не доданою. 
Крім цього, Акт податкового органу про неможливість проведення перевірки не складався.
Суд першої інстанції правильно зауважив, що документальна позапланова виїзна перевірка була проведена відповідачем без присутності позивача, шляхом розгляду наданих позивачем документів на запит податкового органу. Позивач був позбавлений можливості бути присутнім під час проведення призначеної документальної виїзної позапланової документальної перевірки, у зв`язку із чим не мав можливості надавати пояснення та документи, що відносяться до предмету перевірки, звірити в тому числі паливні чеки, частину яких відповідач не взяв до уваги через погану якість, був позбавлений права запросити у контрагентів дублікати цих чеків, вплинути на висновки відповідача та довести відсутність порушень податкового законодавства, виявлених відповідачем.
Крім того, оскільки невиїзна перевірка проводиться не за місцезнаходженням платника податків, завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 20 вересня 2023 року у справі №440/1961/19.
Водночас, доказів на підтвердження факту пред`явлення чи ознайомлення позивача із наказом про проведення саме невиїзної перевірки, яка фактично була проведена у даній справі, відповідачем до суду не надано.
Наведене вище дає підстави для висновку про порушення відповідачем вимог Податкового кодексу України щодо процедури проведення виїзної документальної перевірки позивача, тому відповідно акт перевірки, складений за наслідками документальної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. 
Рішення податкового органу, прийняті за наслідками незаконної перевірки на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не можуть вважатися правомірними та підлягають скасуванню.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що допущені відповідачем вищевказані процедурні порушення під час проведення перевірки нівелюють її наслідки та, відповідно, зумовлюють протиправність спірних податкових повідомлень-рішень.
За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.
Щодо виявлених в ході перевірки, на думку податкового органу, порушень, апеляційний суд зауважує наступне. 
За період, охоплений перевіркою, суми витрат фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 на придбання оливи, які включались нею до валових витрат складають 87 239,70 грн. без ПДВ, суми витрат на придбання акумуляторів складають 33 666,86 грн. без ПДВ, суми витрат на придбання шин ставлять 85 000 грн. без ПДВ, суми витрат на придбання запасних частин становлять 533 767,93 грн. без ПДВ, вартість палива віднесеного до складу валових витрат складає 6 736 791,30 грн. без ПДВ, з них відповідачем виключено з обрахунку витрат 3 732 877,20 грн. без ПДВ.
Витрати по діяльності фізичної особи підприємця за 2020-2024 роки проведеною перевіркою визначено на підставі первинних (платіжних) документів, пов`язаних з придбанням товарів, робіт та послуг відповідно до п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України.
Витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей визначено пропорційно до реалізованого в звітному періоді товару, тобто пропорційно до отриманого платником доходу та по факту оплати постачальникам за даний товар.
Отже, як слідує з Акту перевірки, податковий орган заперечує, що витрати, які виключені з обрахунку підприємця, безпосередньо пов`язані з провадженням господарської діяльності позивачем, уважаючи, що позивачем не доведено необхідність списання оливи (мастил), палива, шин та акумуляторних батарей та відсутнє документуванням кожного етапу дій по списанню певними первинними документами.
Апеляційний суд погоджується в із висновками суду першої інстанції в цій частині та зауважує наступне. 
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 та п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходив, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Відповідно до пункту 177.2 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця.
Згідно з пунктом 177.4 статті 177 Податкового кодексу України до переліку витрат підприємця, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів належать:
- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;
- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);
- обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;
- суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єктів житлової нерухомості); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, роялті на користь правовласників, як винагорода за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав чи як відрахування на користь правовласників на підставі договорів, укладених таким платником податку з організаціями колективного управління відповідно до Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;
- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Відповідно до підпункту 177.4.5. пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів, визначених абзацами восьмим - десятим підпункту 177.4.6 цього пункту; документально не підтверджені витрати.
Пунктом 188.1 Податкового кодексу України передбачено, що до бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).
Позивач витрати понесені на придбання оливи (мастил) підтвердила наданими податковому органу копіями актів списання № 3 від 31.03.2021р., №11/1 від 30.11.2021р., №7/1 від 31.07.2021р., №12/1 від 31.12.2022р., №10 від 31.10.2022р., № 6 від 30.06.2022р., №1 від 31.01.2022р., №10 від 31.10.2023р., №7/1 від 31.07.2023р., №6 від 30.06.2023р., №3/1 від 31.03.2023р., №8 від 31.08.2024р., №6/1 від 30.06.2024р., №5/1 від 31.05.2024р., №5 від 31.05.2024р., №1/1 від 31.01.2024р. з додатком до кожного акту з інвентаризаційним описом товару у наявності та наказами про затвердження норм витрат мастильних матеріалів на роботу автотранспортних засобів №1/пмм від 16.02.2021р., №2/пмм від 30.11.2023р., №3/пмм від 30.01.2024р.
Вказані Акти списання мастил, складені комісією, мають назву, дату складання документа, дані учасників комісії, одиницю виміру, обсяг, найменування та вартість списаної оливи, особистий підпис господарюючого суб`єкта, підписи учасників. Наказами визначені норми витрат мастила виходячи з марки, року випуску, потреб транспортного засобу.
Отже, наданими позивачем первинними документами, підтверджено фактично понесені нею витрати на придбання оливи у перевіряємому періоді.
Щодо посилання відповідача на наказ Міністерства транспорту України від 10 лютого 1998 року №43 «Про затвердження Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті», то суд першої інстанції вірно зауважив, що такий не був зареєстрований в Міністерстві юстиції України та втратив чинність 02.11.2023р. 
Крім цього,  вказані норми є галузевими, призначеними перед усім для цілей планування потреби підприємств, організацій та установ в паливно-мастильних матеріалах і контролю за їх витратами, ведення звітності, запровадження режиму економії і раціонального використання нафтопродуктів. Вони можуть застосовуватись для розроблення питомих норм витрат палива. 
Щодо правомірності витрат понесених позивачем на придбання акумуляторів, то таку підтверджено наданими податковому органу копіями актів списання енергоакумуляторів та акумуляторів №І0-11/1 від 30.11.2021р., №І0-11/1 від 30.11.2022р., №І0-9/1 від 30.09.2022р., №І0-7/1 від 31.07.2022р., №І010/1 від 31.10.2023р., №І09 від 30.09.2024р., до кожного копії акту списання додано копію акту контрольної перевірки інвентаризаційних цінностей.
Апелянт також вказує про порушення позивачем вимог Правил експлуатування акумуляторних свинцевих стартерних батарей колісних транспортних засобів і спеціальних машин, виконаних на колісних шасі, які затверджені Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 2 липня 2008 р. № 795 (далі- Правила №795), з тих підстав, що позивачем не забезпечено ведення карток обліку наробітку та відстежування обігу акумуляторних батарей бухгалтерського обліку.
Суд зауважує, що дія цих Правил поширюється на юридичних і фізичних осіб, діяльність яких пов`язана з виготовленням, транспортуванням, застосуванням, обслуговуванням, ремонтом, зберіганням і передачею на утилізування хімічних джерел струму, зокрема акумуляторних свинцевих стартерних батарей, які застосовуються в колісних транспортних засобах і спеціальних машинах, виконаних на їхніх шасі, зокрема для живлення спеціального устаткування (п.1.3 Правила №795).
Правила встановлено з метою: забезпечення належного технічного стану колісних транспортних засобів і спеціальних машин, виконаних на їхніх шасі; убезпечення технологічних операцій/робіт з підтримування АБ у належному технічному стані; упорядкування діяльності суб`єктів у сфері поводження з АБ; ощадливого використання ресурсу АБ; упорядкування обігу, обліку наробітку і списання АБ; підготовки до утилізування АБ, що вичерпали ресурс чи втратили споживчі властивості іншим чином; визначення процедури здачі АБ на утилізування з метою попередження забруднення довкілля (п.1.3 Правила №795).
АБ, яка вичерпала встановлений ресурс, списують згідно з висновками комісії, яку наказом керівника підприємства чи організації уповноважують визначати фактичний технічний стан АБ, приймати рішення стосовно подальшого експлуатування АБ: ремонту, оформлення претензій до продавця (виробника, виконавця робіт з гарантійного обслуговування та/або ремонту АБ чи КТЗ), списання, передання на утилізування тощо. Рішення комісії з наведенням причини зняття АБ з експлуатування зазначають в картці обліку, яку веде спеціально призначена посадова особа (далі - відповідальний за облік і обіг АБ). Оформлена картка обліку з висновками про списання АБ є актом її списання (п.8.4 Правил №795).
Отже, як вірно виснував суд першої інстанції, Правила №795 не встановлені для цілей оподаткування, а їх розроблено на виконання ст.6 Закону України «Про хімічні джерела струму», який згідно преамбули, визначає правові, організаційні та економічні засади у сфері поводження з хімічними джерелами струму і спрямований на суттєве покращення екологічної ситуації в Україні за рахунок зменшення впливу відпрацьованих хімічних джерел струму шляхом утилізації відпрацьованих хімічних джерел струму, тому не можуть бути підставою для притягнення позивача до відповідальності за їх порушення для цілей оподаткування.
Щодо правомірності витрат на придбання шин.
Як слідує з матеріалів справи, правомірність витрат понесених на придбання шин, позивач підтверджує копіями актів списання шин №І0-3 від 31.03.2021р., №І0-5 від 31.05.2021р., №І0-5/1 від 31.05.2021р., №І08/1 від 31.08.2024р. №І0-8/1 від 31.08.2022р. Також до кожної копії акту списання додано копію акту контрольної перевірки інвентаризаційних цінностей. Вказані документи було надано податковому органу.
Податковий орган зазначає про не ведення позивачем карток обліку пробігу (наробітку) пневматичних шин, що є порушенням вимог Експлуатаційних норм середнього ресурсу пневматичних шин колісних транспортних засобів і спеціальних машин, виконаних на колісних шасі.
З цього приводу апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції та зазначає, що Експлуатаційні норми середнього ресурсу пневматичних шин колісних транспортних засобів і спеціальних машин, виконаних на колісних шасі затверджені Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 20 травня 2006 р. № 488 (далі -Наказ № 488).
Відповідно до п. 7.1. Порядку № 488, пневматичну шину списують у разі досягнення фактичного пробігу, що відповідає установленим (скоригованим) нормам. У картці обліку пробігу (наробітку) пневматичної шини (додаток 5) зазначають сумарний пробіг до списання та інформацію про подальше використання шини - відновлення зношеного протектора, ремонт або її переробка (утилізування). У цьому разі картка обліку пробігу (наробітку) пневматичної шини має статус акта її списання. Картку підписують члени комісії з питань втрати пневматичними шинами споживчих властивостей.
Одночасне списання комплекту пневматичних шин з одного КТЗ допускається оформлювати складанням одного акта списання комплекту пневматичних шин (далі - Акт), до якого додають картки обліку пробігу (наробітку) пневматичних шин, які списують цим актом. Акт підписується комісією з питань обліку пробігу (наробітку), обігу і списання пневматичних шин (далі - комісія).
В Акті повинна бути наведена така інформація: назва і номер Акта; дата його складання та затвердження; склад комісії; торгова марка, модель та державний реєстраційний номер КТЗ, шини якого списують; познаки розміру шин, їх виробника, моделі та порядкові чи інвентарні номери шин; їх фактичні пробіги на дату списання; норма середнього ресурсу пневматичних шин; причини їх списання та висновки комісії.
Підписання комісією карток обліку пробігу (наробітку) пневматичних шин, які додають до Акта, не обов`язкове (п.7.11 Експлуатаційних норм середнього ресурсу пневматичних шин колісних транспортних засобів і спеціальних машин, виконаних на колісних шасі).
Апеляційний суд зауважує, що норми середнього ресурсу нових пневматичних шин використовують у випадках, коли: планують і прогнозують економічну діяльність підприємств та організацій; розробляють тарифи на перевезення; розробляють бізнес-плани; оцінюють КТЗ як майно; визначають підстави для списання зношених пневматичних шин; прогнозують експлуатаційну безпечність КТЗ; прогнозують або оцінюють забруднення довкілля дрібнодисперсними продуктами зношення пневматичних шин на дорогах; контролюють раціональність використання експлуатаційних ресурсів; прогнозують обсяги утилізації зношених пневматичних шин (п.3.1 Експлуатаційних норм середнього ресурсу пневматичних шин колісних транспортних засобів і спеціальних машин, виконаних на колісних шасі).
Норми застосовують для списання пневматичних шин, якщо фактичний пробіг пневматичних шин досягає установлених норм. 
Класифікація транспортних засобів, застосована в Нормах, виконана лише для цілей унормування середнього ресурсу пневматичних шин, які приймають участь у русі вулично-дорожньою мережею загального користування та/або в русі під час виконання спеціальних технологічних операцій (п.3.6 Експлуатаційних норм середнього ресурсу пневматичних шин колісних транспортних засобів і спеціальних машин, виконаних на колісних шасі).
Отже, вказані норми не використовуються для цілей оподаткування, а їх дотримання у разі виявлення експлуатаційних чи виробничих дефектів є не обов`язковим, а списання шин в такому разі відбувається за актом списання, що і зроблено позивачем.
З огляду на наведене висновок податкового органу про не ведення позивачем карток обліку пробігу (наробітку) пневматичних шин, як порушення вказаного вище Порядку № 488 є невірним та відповідно не свідчить про порушення позивачем вимог податкового законодавства.
Натомість, перевіркою встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_3 складено акти списання автомобільних шин та акумуляторних батарей та належним чином відображено їх списання в бухгалтерському обліку та податковому обліку, що свідчить про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень – рішень відповідача в цій частині.
Щодо правомірності витрат на придбання запчастин.
Правомірність витрат понесених позивачем на придбання запасних частин підтверджено наданими податковому органу копіями первинних документів, а саме: актів списання запасних частин №І0-3 від 31.03.2021р., №І0-5 від 31.05.2021р., №І0-5/1 від 31.05.2021р., № І0-12 від 31.12.2021р., №І0-11 від 30.11.2021р., №І0-10 від 31.10.2021р., №І0-9 від 30.09.2021р., №І0-8 від 31.08.2021р., №І0-7 від 31.07.2021р., №І0-6 від 30.06.2021р., №І0-5 від 31.05.2021р., №І0-4 від 30.04.2021р., №І03/1 від 31.03.2021р., №10-12 від 31.12.2022р., №І0-10 від 31.10.2022р., №І0-0000001 від 31.08.2022р., №І0-6 від 30.06.2022р., №І0-5 від 31.05.2022р., №І0-2 від 28.02.2022р., №І0-1 від 31.01.2022р., №І012 від 31.12.2023р., №І011 від 30.11.2023р., №І010 від 31.10.2023р., №І09 від 30.09.2023р., №І07 від 31.07.2023р., №І06 від 30.06.2023р., №І05 від 31.05.2023р., № І0-4 від 30.04.2023р., №І0-000000 від 31.03.2023р., №І012 від 31.12.2024р., №І010 від 31.10.2024р., №І06 від 30.06.2024р., №І07 від 31.07.2024р., №І08 від 31.08.2024р., №І03 від 31.03.2024р., №І04 від 30.04.2024р., № І05 від 31.05.2024р., №І01 від 31.01.2024р., №І02 від 29.02.2024р. до кожного копії акту списання додано акт копію контрольної перевірки інвентаризаційних цінностей.
Доводи апелянта стосуються неможливості встановлення необхідності обслуговування (заміни) акумуляторів/енергоакумуляторів, шин, запасних частин, оскільки не надано документи, які підтверджують незадовільний технічний стан автомобілів, що використовуються у підприємницькій діяльності, доречності звернення до автосервісного підприємства.
Також апелянт зауважує, що комплекс заходів по заміні шин, акумуляторних батарей та запчастин є поточним ремонтом та повинен базуватись на результатах діагностування технічного та підтверджуватись доказами несправності таких транспортних засобів.
Колегія суддів апеляційного суду вважає такі невірними з огляду на наступне.
Наказом Мінтрансу України від 30 березня 1998 р. № 102 затверджено Положення про технічне обслуговування і ремонт дорожніх транспортних засобів автомобільного транспорту (далі - Положення №102), яке визначає порядок проведення технічного обслуговування і ремонту дорожніх транспортних засобів і розповсюджується на юридичних та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які здійснюють експлуатацію, технічне обслуговування і ремонт дорожніх транспортних засобів (за винятком тролейбусів, мопедів і мотоциклів) незалежно від форм власності (п.1.1. Положення №102).
Технічне обслуговування ДТЗ виконується у планово-обов`язковому порядку, включаючи визначений цим документом та інструкціями виробників перелік обов`язкових робіт (п.3.7 Положення №102).
Поточний ремонт виконується за потребою, згідно з результатами діагностування технічного стану ДТЗ, або за наявності несправностей і призначений для забезпечення або відновлення його роботоздатності (п.3.12 Положення №102).
Також, згідно п. 3.5. Положення №102, щоденне обслуговування проводиться після роботи з метою підготовки ДТЗ до подальшої експлуатації. Воно передбачає: перевірку технічного стану; виконання робіт щодо підтримування належного зовнішнього вигляду; заправлення експлуатаційними рідинами; усунення виявлених несправностей; санітарну обробку ДТЗ.
До поточного ремонту ДТЗ належать роботи, пов`язані з одночасною заміною не більше двох базових агрегатів (крім кузова і рами).
Перелік базових агрегатів наводиться у додатку Г.
Перелік базових агрегатів ДТЗ:1.Двигун з картером зчеплення у зборі. 2. Коробка передач, роздавальна коробка. 3. Гідромеханічна передача. 4. Задній міст (вісь). 5. Середній міст (вісь). 6. Передня вісь (міст). 7. Рульове керування. 8. Кабіна вантажного та кузов легкового автомобіля. 9. Кузов автобуса. 10. Рама. 11.Підйомне обладнання платформи автомобіля-самоскида (додаток Г до Положення №102).
Операції щодо заміни на ТЗ запчастин не належать до реконструкції, модернізації, технічного переозброєння та інших видів поліпшення ТЗ (п. 3.19 Положення №102).
Отже, наведені вище приписи Положення№ 102, дають підстави для висновку, що операції щодо заміни на ТЗ запчастин вказаних у додатку 3 до Акту перевірки жодним чином не можуть порушити приписи цього Положення.
З огляду на наведене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що вимога контролюючого органу про надання актів технічного обслуговування/проведення ремонтних робіт, які містить інформацію про необхідність та підстави заміни запчастини на певний автомобіль, не ґрунтується на нормах закону, а висновок Акту про неправомірне віднесення вартості запчастин до складу витрат є безпідставним. 
Щодо витрат на придбання ПММ.
Вартість витрат на придбання палива, позивачем підтверджена первинною документацією.
Так, Актом перевірки встановлено, що відповідно до наданих для перевірки документів, зокрема договорів постачання нафтопродуктів, накладних, чеків, структури витрат та даних обліку, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 для здійснення господарської діяльності у перевіряємому періоді придбавала ПММ (дизельне паливо на території України) ТОВ "НК СОЛАР" (код ЄДРПОУ 41814150), ТОВ "ОККО-ДРАЙВ" (код ЄДРПОУ 20122395), ТОВ "ОККО-БІЗНЕС ПАРТНЕР" (код ЄДРПОУ 37693620), ТОВ "Дівай Вест" (код ЄДРПОУ 37992952), ТОВ "ТАРГЕТ ВЕСТ" (код ЄДРПОУ 44701095) та ТОВ "КОМПАНІЯ ОККО-БІЗНЕС" (ЄДРПОУ 44800224) і ін.) так і за кордоном, вартість якого віднесено нею до складу валових витрат в сумі 6 736 791,30 грн. (без ПДВ). З них 3 732 877,20 грн. (без ПДВ) контролюючим органом виключено з витрат при обрахунку податків, як не підтвердженні платником податків, з яких 3 077 601,06 грн. (без ПДВ) - загальна вартість палива, придбаного у ТОВ "ДІВАЙ ВЕСТ" (код ЄДРПОУ 37992952) та ТОВ "ТАРГЕТ ВЕСТ" (код ЄДРПОУ 44701095) сплачена позивачем шляхом перерахування оплати на розрахункові рахунки контрагентів.
На підтвердження реальності господарських операцій платника податку з придбання ПММ (дизельного палива) у контрагента ТОВ "ДІВАЙ ВЕСТ" (код ЄДРПОУ 37992952) позивачем надано копію договору поставки №15 від 06.01.2021р., копії фільтрованих виписок банку за 2021-2024 роки, копії рахунків та видаткових накладних за 2021-2024 роки.
На підтвердження взаємозв`язку понесених позивачем витрат на придбання палива у 2022-2024 роках з господарською діяльністю, позивачем податковому органу надано накази платника податку про затвердження норм витрат палива на роботу автотранспортних засобів №1 від 16.02.2021р., №2 від 30.11.2023р., №3 від 30.11.2023р., №4 від 30.11.2023р., №5 від 30.01.2024р., подорожні листи з розрахунками витрат палива та доданими посвідченнями про відрядження за період 2021-2024р., копії актів замірів витрат палива від 30.11.2023р. та 30.01.2024р., копії актів списання палива за 2021-2024р. Дані документи складено з дотриманням вимог, що ставляться до первинних документів. Альтернативний розрахунок витрат палива за перевіряємий період, податковим органом не здійснювався.
Спірним між сторонами справи є питання розміру витрат на паливо, фактично підтверджених позивачем паливними чеками. Різниця підтверджених паливними чеками витрат на придбання палива за даними сторін становить 655 276,17 грн. 
Позивач стверджує, що при перевірці надавав оригінали паливних чеків на всю суму придбаного палива, крім того надавав копії цих чеків як додаток до заперечень на акт перевірки та до позовної заяви. 
Натомість апелянт зауважує, що частина наданих позивачем паливних чеків не взята їм до уваги через погану якість.
Як слідує з матеріалів справи, позивачем долучені скановані копії паливних чеків за перевіряємий період 2021-2024 на загальну суму 3 686 744,02 гривень (без ПДВ), а саме: з ТОВ "НК СОЛАР" № 3448 від 13.12.21 - 4333,33грн., № 5405 від 18.07.21 - 2499,74 грн., № 1970 від 05.05.21 - 3983,33 грн., № 7333 від 18.04.21 - 4937,5 грн. № 1373 від 02.11.21 - 4925,00 грн., № 4431 від 13.06.21 - 3083,08 грн., № 9283 від 27.09.21 - 6275,00 грн. № 9572 від 28.11.21 - 2499,75 грн., № 3114 від 07.11.21 - 3333,00 грн., № 3161 від 07.11.21 - 4474,71 грн., № 2641 від 07.06.21 - 3025,00 грн., № 3695 від 27.12.21 - 6500,00 грн., № 7635 від 29.12.21 - 1333,15 грн., № 1972 від 05.05.21 - 4083,11 грн., № 9166 від 21.03.21 - 4791,67 грн., № 3691 від 27.12.21 - 6500,00 грн., № 9878 від 02.08.21 - 5833,12 грн., № 3449 від 13.12.21 - 4333,33 грн., № 6247 від 17.10.21 - 4999,79 грн., № 7435 від 21.11.21 - 4583,33 грн.,№ 6666 від 19.10.21 - 4500,00 грн., № 3771 від 27.12.21 - 4333,33 грн., № 9286 від 27.09.21 - 6275,00 грн., № 8079 від 20.02.2022 - 7083,31 грн., № 41438 від 05.10.2022 - 8410,84 грн., № 46435 від 24.10.2022 - 5775,5 грн., № 7645 від 18.12.2022 - 4906,54 грн., № 7824 від 19.12.2022 - 2453,27 грн., 2874 від 18.06.2024 - 1937,5 грн. № 201342 від 21.06.2024 - 4166,45 грн., загальною вартістю 136 168,68 грн. без ПДВ; З ТОВ "ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ" №440135 від 22.03.21 - 1249,58 грн., №882737 від 09.10.2022 - 3115,50 грн., № 1289429 від 27.07.2023 - 1665,63грн., загальною вартістю 6030,71 грн. без ПДВ; ТОВ "Укрпалетсистем" № 9740 від 10.10.2022 - 4859,81 грн., № 217079 від 26.10.2022 - 1457,94 грн., № 214714 від 01.02.2023 - 150,00 грн., № 97449 від 23.03.2023 - 450,00 грн.,№ 344783 від 08.04.2023 - 1869,04 грн., № 151787 від 06.04.2023 - 4242,99 грн., № 374931 від 17.05.2023 - 1626,16 грн.,№ 402366 від 20.06.2023 - 3224,35 грн., № 359873 від 20.06.2024 - 3950грн., загальною вартістю 21830,29 грн.; ТОВ "СТЕЛС ОЙЛ ГРУП" № 131535 від 13.05.2023 - 3747,66грн.; ТОВ "ОКТАН 101"- № 6023 від 22.12.2024 - 7916,67 грн.; ТОВ "РІТЕЙЛ" №12742 від 12.12.2024 - 28571,67 грн.; ТОВ "ОККО-ДРАЙВ" № 7260 від 19.03.21 - 2499,17 грн., № 3427 від 06.06.21 - 2432,51 грн., № 5388 від 12.12.21 - 2500,05 грн., № 9998 від 03.04.21 - 2499,17 грн., № 3905 від 17.10.21 - 2612,5 грн., № 4237 від 01.03.21 - 3250,17 грн.,№ 1717 від 15.07.21 - 2500,22 грн., № 3729 від 02.05.21 - 2416,69 грн., № 0125 від 22.05.21 - 2916,83 грн., № 0126 від 22.05.21 - 3083,47 грн., № 3715 від 02.05.21 - 2507,67 грн., № 9712 від 06.11.21 - 2658,33 грн., № 2494 від 12.12.21 - 2522,5 грн., № 7972 від 31.07.21 - 2458,4 грн., № 7039 від 15.06.21 - 1187,92 грн., № 5496 від 13.09.21 - 2390,83 грн., № 9876 від 22.10.21 - 2672,5 грн., № 8560 від 09.11.21 - 3987,5 грн., № 9873 від 22.10.21 - 4008,75 грн., № 3843 від 26.09.21 - 2465,83 грн., № 5495 від 13.09.21 - 2390,83 грн., № 6369 від 01.11.21 - 5345,00 грн., № 4023 від 16.12.21 - 3766,25 грн., № 8564 від 09.11.21 - 3019,33 грн., № 2251 від 19.11.21 - 2629,17 грн., № 3844 від 26.09.21 - 2465,83 грн., № 6251 від 21.11.21 - 2629,17 грн., № 5275 від 26.12.21 - 6283,33 грн., № 6842 від 18.10.21 - 2612,50 грн., № 4024 від 16.02.21 - 3766,25 грн., № 9100 від 19.02.2022 - 4498,75 грн., № 9256 від 19.02.2022 - 2999,17 грн., № 6961 від 27.03.2022 - 699,63 грн., № 7381 від 08.04.2022 - 1749,02 грн., № 8650 від 02.08.2022 - 2616,82 грн., № 1159 від 23.11.2022 - 5233,64 грн., № 1156 від 23.11.2022 - 7850,47 грн., № 9633 від 13.04.2022 - 7037,38 грн., № 5118 від 13.04.2022 - 7037,38 грн., № 5798 від 15.04.2022 - 1559,35 грн., № 4856 від 13.04.2022 - 7037,38 грн., № 3151 від 19.05.2022 - 2663,55 грн., № 3154 від 19.05.2022 - 2663,55 грн., № 1257 від 18.05.2022 - 1977,1 грн., № 1256 від 18.05.2022 - 1977,1 грн., № 7835 від 28.05.2022 - 2663,55 грн., № 9498 від 27.05.2022 - 2663,55 грн., № 7222 від 27.05.2022 - 2663,55 грн., № 2757 від 14.05.2022 - 1977,1 грн., № 0518 від 28.05.2022 - 2663,55 грн., № 9494 від 21.05.2022 - 2663,36 грн., № 0506 від 28.05.2022 - 2663,55 грн., № 4505 від 28.05.2022 - 2663,55 грн., № 0513 від 28.05.2022 - 2663,55 грн., № 0615 від 28.05.2022 - 2710,28 грн., № 0603 від 28.05.2022 - 2663,55 грн., №0618 від 28.05.2022 - 2710,28 грн., № 8271 від 27.05.2022 - 2663,55 грн., № 7645 від 28.05.2022 - 2663,55 грн., № 7850 від 28.05.2022 - 2663,55 грн., № 7841 від 28.05.2022 - 2663,55 грн., № 4504 від 28.05.2022 - 2663,55 грн., № 7229 від 27.05.2022 - 2663,55 грн., № 7815 від 15.06.2022 - 2663,55 грн., № 4248 від 14.06.2022 - 5327,1 грн., № 5816 від 16.06.2022 - 2663,55 грн., № 4940 від 13.06.2022 - 2663,55 грн., № 3777 від 13.06.2022 - 5327,1 грн., № 6726 від 13.06.2022 - 2663,55 грн., № 0604 від 28.05.2022 - 2663,55 грн., № 8961 від 16.06.2022 - 542,06 грн., № 6719 від 13.06.2022 - 2663,55 грн.,№ 4903 від 15.06.2022 - 2663,55 грн., № 5335 від 15.06.2022 - 2663,55 грн., № 4941 від 13.06.2022 - 2663,55 грн., № 4895 від 15.06.2022 - 5327,1 грн., № 6721 від 13.06.2022 - 2663,55 грн., № 5331 від 15.06.2022 - 2663,55 грн., № 1078 від 02.07.2022 - 1331,78 грн., № 4136 від 13.06.2022 - 2663,55 грн., № 4139 від 13.06.2022 - 2663,55 грн., № 0422 від 30.06.2022 - 5327,1 грн., № 7814 від 15.06.2022 - 2663,55 грн., № 3728 від 13.06.2022 - 5327,1 грн., № 7833 від 15.06.2022 - 2663,55 грн., № 0360 від 15.06.2022 - 2710,28 грн., № 8851 від 19.06.2022 - 5327,1 грн., № 6991 від 30.06.2022 - 5327,1 грн., № 5228 від 14.06.2022 - 2710,28 грн., № 4253 від 14.06.2022 - 5327,1 грн., № 5797 від 30.06.2022 - 5420,56 грн., № 4314 від 14.06.2022 - 5327,1 грн., № 4888 від 15.06.2022 - 2663,55 грн., № 5140 від 16.06.2022 - 5327,1 грн., № 5227 від 14.06.2022 - 2710,28 грн., № 5793 від 30.06.2022 - 5327,1 грн., № 5352 від 15.06.2022 - 2663,55 грн., № 4880 від 15.06.2022 - 2663,55 грн.,№ 7830 від 15.06.2022 - 2663,55 грн., № 0357 від 15.06.2022 - 2710,28 грн., № 7244 від 14.06.2022 - 2663,55 грн., № 7246 від 14.06.2022 - 2663,55 грн., № 4954 від 18.07.2022 - 7327,1 грн., № 8928 від 18.07.2022 - 5233,64 грн., № 8931 від 18.07.2022 - 2616,82 грн., № 2756 від 14.07.2022 - 2663,55 грн., № 8240 від 14.07.2022 - 5327,1 грн., № 8243 від 14.07.2022 - 5327,1 грн., № 3079 від 05.11.2022 - 9252,34 грн., № 2186 від 31.07.2022 - 5233,64 грн., № 3007 від 30.07.2022 - 2616,82 грн., № 9452 від 30.07.2022 - 7327,1 грн., № 2343 від 25.08.2022 - 3084,11 грн., № 4013 від 19.08.2022 - 2570,09 грн., № 3328 від 18.08.2022 - 7710,28 грн., № 3329 від 18.08.2022 - 2570,09 грн., № 0547 від 13.04.2022 - 7037,38 грн., № 1452 від 24.04.2022 - 5419,63 грн., № 2281 від 11.09.2022 - 5140,19 грн., № 0826 від 04.10.2022 - 7710,28 грн., № 0253 від 23.10.2022 - 7710,28 грн., № 2908 від 05.11.2022 - 7710,28 грн., № 2906 від 05.11.2022 - 7710,28 грн., № 3694 від 07.11.2022 - 3084,11 грн., № 2594 від 21.11.2022 - 5233,64 грн., № 2595 від 21.11.2022 - 5233,64 грн., № 9645 від 22.11.2022 - 5233,64 грн., № 9644 від 22.11.2022 - 5233,64 грн., № 5165 від 05.12.2022 - 5233,64 грн., № 8271 від 04.12.2022 - 7850,47 грн., № 4839 від 04.12.2022 - 7850,47 грн., № 9210 від 15.12.2022 - 3663,55 грн., № 2485 від 13.12.2022 - 5233,64 грн., № 8935 від 13.12.2022 - 7850,47 грн., № 4902 від 18.12.2022 - 5233,64 грн., № 4195 від 18.12.2022 - 5233,64 грн., № 9830 від 20.02.2022 - 1499,58 грн., № 1928 від 25.11.2023 - 4165,83 грн., № 1619 від 23.07.2023 - 8331,67 грн., № 7140 від 15.09.2023 - 9331,67 грн., № 9084 від 29.12.2023 - 4582,5 грн., № 1236 від 21.10.2023 - 4832,5 грн., № 1168 від 04.07.2023 - 4082,5 грн., № 1850 від 22.10.2023 - 7248,75 грн., № 7621 від 29.12.2023 - 4582,5 грн., № 6466 від 21.08.2023 - 13747,5 грн., № 1284 від 23.08.2023 - 3207,75 грн., № 8011 від 13.09.2023 - 2332,92 грн., № 8077 від 12.09.2023 - 4582,5 грн., № 4156 від 07.09.2023 - 9165 грн., № 0854 від 03.10.2023 - 2716,25 грн., № 4450 від 27.03.2023 - 2289,25 грн., № 7674 від 24.03.2023 - 11679,91 грн., № 5170 від 03.07.2023 - 7998,33 грн., № 6812 від 10.05.2023 - 2172,9 грн., № 8467 від 26.02.2023 - 7289,72 грн., № 7614 від 24.07.2023 - 4165,83 грн., № 9075 від 15.05.2023 - 4204,67 грн., № 4559 від 02.10.2023 - 4833,5 грн., № 6562 від 23.03.2023 - 467,2 грн., № 5640 від 27.03.2023 -1939,00 грн., № 4571 від 17.05.2023 - 2102,34 грн., № 0761 від 22.03.2023 - 4671,96 грн., № 8881 від 24.07.2023 - 2082,92 грн., № 3281 від 14.11.2023 - 1691,37 грн., № 7588 від 25.07.2023 - 12497,5 грн., № 6199 від 02.10.2023 - 2416,25 грн., № 3580 від 09.07.2023 - 4165,83 грн., № 6353 від 30.01.2023 - 7570,09 грн., № 0770 від 22.03.2023 - 4671,96 грн., № 4141 від 07.07.2023 - 8331,67 грн., № 0941 від 30.01.2023 - 9084,11 грн., № 2704 від 22.02.2023 - 12149,53 грн., № 9693 від 06.04.2023 - 4578,5 грн., № 3476 від 09.05.2023 - 10864,49 грн., № 7473 від 11.07.2023 - 2082,92 грн., № 6357 від 30.01.2023 - 7570,09 грн., № 1721 від 01.02.2023 - 2523,36 грн. № 5442 від 30.05.2023 - 2102,34 грн., № 1076 від 16.05.2023 - 4204,67 грн., № 316479 від 27.03.2023 - 1729,25 грн., № 7152 від 23.03.2023 - 4671,96 грн., № 5167 від 09.06.2023 - 12614,02 грн., № 4238 від 25.11.2022 - 4165,83 грн., № 0702 від 13.03.2024 - 11664,58 грн., № 0703 від 13.03.2024 - 11664,58 грн., № 3783 від 13.06.2024 - 4665,83 грн., № 3952 від 25.07.2024 - 4665,83 грн., № 0992 від 16.04.2024 - 4832,5 грн., № 1261 від 19.05.2024 - 2589,07 грн., № 6565 від 17.04.2024 - 4832,5 грн., № 5854 від 21.05.2024 - 1399,75 грн., № 0227 від 15.04.2024 - 2416,25 грн., № 5627 від 19.05.2024 - 9331,67 грн., № 3219 від 13.06.2024 - 4665,83 грн., № 5593 від 23.05.2024 - 4665,83 грн., № 1448 від 20.07.2024 - 4665,83 грн., № 8171 від 30.07.2024 - 933,17 грн., № 8411 від 20.07.2024 - 3266,08 грн., № 8173 від 30.07.2024 - 466,58 грн., № 6032 від 11.02.2024 - 4582,5 грн., № 7580 від 22.12.2024 - 833,17 загальною вартістю 857698,38 грн. без ПДВ. Дизельне паливо придбане за кордоном: № 259623 від 10.08.2021 - 8807,96 грн., № 162534 від 19.12.2021 - 3516,06 грн., № 625947 від 20.11.2021 - 8682,8 грн., № 220840 від 30.05.2021 - 13035,49 грн., № 400526 від 11.07.2021 - 10793,92 грн., № 385602 від 12.05.2021 - 13282,18 грн., № 211 від 24.02.2021 - 15640 грн., № 102545 від 25.06.2021 - 8291,03 грн., № 491532 від 27.10.2021 - 9896,19 грн., № 152348 від 20.09.2021 - 10281,1 грн., № 56219 від 12.11.2021 - 13451,78 грн., № 425162 від 19.06.2021 - 16786,89 грн., № 23968 від 28.02.2021 - 1400,9 грн., № 83/0656 від 25.09.2021 - 3904,54 грн., № 369254 від 13.07.2021 - 11446,97 грн., № 205248 від 13.04.2021 - 9310,31 грн., № 152614 від 10.08.2021 - 5671,63 грн., № 195617 від 25.09.2021 - 1348,17 грн., № 271045 від 10.11.2021 - 10084,16 грн., № 374012 від 10.03.2021 - 10906,49 грн., № 029192 від 07.09.2021 - 10530,8 грн., № 325950/0502 від 27.04.2021 - 17017,62 грн., № 320514 від 16.03.2021 - 12936,38 грн., № 055780 від 05.04.2021 - 7258,39 грн., № 132834/0463 від 18.03.2021 - 1614,21 грн., № 256142 від 09.10.2021 - 10227,69 грн., № 192335 від 21.05.2021 - 2018,27 грн., № 20315 від 04.06.2021 - 16472,64 грн., № 410621 від 07.09.2021 - 12437,17 грн., № 02005503 від 11.08.2021 - 8028,6 грн., № 146292/0446 від 28.02.2021 - 1681,61 грн., № 526148 від 07.12.2021 - 10590,46 грн., № 685641 від 01.05.2021 - 8979,64 грн., № 542874 від 09.12.2021 - 10544,15 грн., № 440009 від 30.03.2021 - 9585,41 грн., № 18187 від 23.02.2021 - 15640,77 грн., № 214956 від 12.05.2021 - 12522,99 грн., № 88564 від 23.02.2021 - 15640,77 грн., № 185614 від 20.09.2021 - 9546,9 грн.№ 425619 від 24.12.2021 - 6605,18 грн., № 495623 від 26.07.2021 - 10147,88 грн., № 209308 від 26.07.2021 - 15403,04 грн., № 00433 від 11.11.2021 - 2023,66 грн., № 201469 від 27.04.2021 - 15296,00 грн., № 259421 від 19.12.2021 - 13377,94 грн., № 491925 від 27.10.2021 - 13561,44 грн., № 489731 від 10.10.2022 - 24382,94 грн., № 034185 від 13.02.2022 - 15536,21 грн., № 698614 від 12.12.2022 - 12930,53 грн., № 4259 від 10.07.2022 - 6966,52 грн., № 558561 від 04.06.2022 - 19238,04 грн., № 825614 від 21.06.2022 - 13747,97 грн., № 323618 від 31.01.2022 - 11017,44 грн., № 910425 від 16.11.2022 - 18216,5 грн., № 502335 від 31.10.2022 - 12936,67 грн., № 938561 від 06.12.2022 - 18665,11 грн., № 397541 від 16.04.2022 - 10783,39 грн., № 502353 від 31.10.2022 - 12936,67 грн., № 055261 від 10.07.2022 - 15512,36 грн., № 235421 від 16.05.2022 - 13915,47 грн., № 152699 від 10.08.2022 - 27465,9 грн., № 418614 від 31.01.2022 - 3532,58 грн., № 068580 від 21.06.2022 - 14514,68 грн., № 885614 від 17.10.2022 - 18524,05 грн., № 576228 від 31.07.2022 - 2974,00 грн., № 907264 від 15.11.2022 - 18266,45 грн., № 797572 від 17.08.2022 - 11021,52 грн., № 638921 від 25.09.2022 - 20962,44 грн., № 034195 від 13.02.2022 - 15536,21 грн., № 590524 від 28.11.2022 - 10520,25 грн., № 585614 від 05.09.2022 - 10090,73 грн., № 625947 від 24.07.2022 - 10754,84 грн., № 1715 від 10.08.2022 - 19170,27 грн., № 927313 від 15.12.2022 - 13409,36 грн., № 186997 від 16.07.2022 - 2259,17 грн., № 585814 від 24.07.2022 - 21658,29 грн.№ 187732 від 21.11.2022 - 2547,57 грн., № 576229 від 31.07.2022 - 3094,81 грн., № 668858 від 22.04.2022 - 2505,87 грн., № 913190 від 02.12.2022 - 2713,11 грн., № 797573 від 17.08.2022 - 11020,52 грн., № 335292 від 03.12.2022 - 3301,87 грн., № 152614 від 01.04.2022 - 14964,48 грн., № 050131 від 27.06.2022 - 3584,48 грн., № 71277 від 04.09.2023 - 2842,84 грн., № 59225 від 23.02.2023 - 17441,9 грн., № 6754 від 23.06.2023 - 2878,36 грн., № 361 від 08.11.2023 - 2915,76 грн., № 48816 від 30.06.2023 - 6000,09 грн., № 91554 від 18.10.2023 - 29760,83 грн., № 1118210 від 21.07.2023 - 6137,08 грн., № 804167 від 30.09.2023 - 5331,61 грн., № 88188 від 03.05.2023 - 15601,5 грн., № 450978 від 22.12.2023 - 9523,59 грн.,№ 382911 від 13.09.2023 - 8331,89 грн., № 318569 від 14.11.2023 - 6137,42 грн., № 11726 від 19.12.2023 - 30078,52 грн., № 88109 від 28.06.2023 - 26895,12 грн., № 800197 від 25.09.2023 - 10447,35 грн., № 419449 від 28.01.2023 - 6973,03 грн., № 2551 від 18.10.2023 - 22320,45 грн., № 803303 від 29.09.2023 - 6395,27 грн., № 1036498 від 14.08.2023 - 12080,93 грн., № 774439 від 22.03.2023 - 7485,19 грн., № 113816 від 15.11.2023 - 18885,51 грн., № 110728 від 09.11.2023 - 26377,93 грн., № 1032726 від 21.10.2023 - 1138,06 грн., № 550384 від 10.05.2023 - 5736,33 грн., № 171223 від 17.12.2023 - 19600,3 грн., № 834709 від 08.11.2023 - 12343,71 грн., № 1345827 від 20.10.2023 - 2808,04 грн., № 814904 від 13.10.2023 - 10263,45 грн., № 443907 від 17.11.2023 - 9228,24 грн., № 15145 від 23.06.2023 - 5756,72 грн., № 396210 від 05.09.2023 - 7644,21 грн., № 204900 від 14.11.2023 - 12293,74 грн., № 78432 від 23.01.2023 - 22897,09 грн., № 82899 від 15.03.2023 - 22738,95 грн., № 83/101 від 30.05.2023 - 5525,08 грн., № 28462 від 14.02.2023 - 18962,19 грн., № 6234 від 01.06.2023 - 24370,51 грн., № 35876 від 04.05.2023 - 15502,04 грн., № 82/923 від 29.04.2023 - 5564,07 грн., № 1537603 від 19.10.2023 - 5854,35 грн., № 486407 від 28.01.2023 - 13398,8 грн., № 314583 від 21.03.2023 - 12524,72 грн., № 699051 від 07.05.2023 - 2887,27 грн., № 450977 від 21.12.2023 - 9476,8 грн., № 449455 від 15.12.2023 - 12787,62 грн., № 487138 від 04.07.2023 - 14820,97 грн., № 384891 від 04.09.2023 - 11702,09 грн., № 428077 від 19.11.2023 - 3137,65 грн., № 2806/23 від 28.06.2023 - 26614,96 грн., № 117317 від 18.02.2023 - 3043,07 грн., № 712515 від 30.05.2023 - 16539,7 грн., № 459592 від 15.12.2023 - 12874,88 грн. № 550097 від 20.09.2023 - 11191,71 грн., № 407307 від 22.07.2023 - 7890,64 грн., № 87/521 від 26.08.2023 - 5767,86 грн., № 42554 від 19.07.2023 - 36520,6 грн., № 28882 від 15.02.2023 - 3816,03 грн., № 48107 від 26.09.2023 - 34497,2 грн., № 101277 від 07.09.2023 - 30328,48 грн., № 835116 від 23.03.2023 - 1889,89 грн., № 42309 від 18.07.2023 - 27461,98 грн., № 97188 від 16.08.2023 - 30853,6 грн., № 98154 від 30.08.2023 - 26831,36 грн., № 48402 від 28.09.2023 - 18793,2 грн., № 9944 від 01.04.2023 - 11305,00 грн., № 78422 від 23.01.2023 - 26583,04 грн., № 1730080 від 01.07.2023 - 14598,88 грн., № 442143 від 20.10.2023 - 6969,2 грн., № 1132331 від 19.08.2023 - 3072,12 грн., № 82772 від 14.03.2023 - 18815,75 грн., № 35408 від 03.05.2023 - 26951,64 грн., № 757038 від 17.07.2023 - 12131,84 грн., № 757040 від 17.07.2023 - 12127,72 грн.,№ 779780 від 28.08.2023 - 12224,54 грн., № 1730079 від 01.07.2023 - 14490,8 грн., № 87022 від 24.01.2023 - 15264,73 грн., № 467 від 14.02.2023 - 14934,00 грн., № 3669 від 15.02.2023 - 7592,00 грн., № 0027 від 04.07.2023 - 2709,09 грн., № 9933 від 04.07.2023 - 9587,6 грн., № 10892 від 02.04.2023 - 2826,25 грн., № 32420 від 14.03.2022 - 18865,75 грн., № 8820 від 16.05.2024 - 1950,65 грн., № 4784 від 15.05.2024 - 2747,19 грн., № 7012 від 05.03.2024 - 32071,43 грн., № 1043042 від 14.12.2024 - 16071,43 грн., № 14991 від 09.05.2024 - 20312,06 грн., № 7262 від 06.03.2024 - 15992,18 грн., № 963001 від 13.07.2024 - 13787,04 грн., № 21127 від 17.07.2024 - 34723,71 грн., № 217255 від 03.06.2024 - 13660,06 грн., № 184029 від 09.02.2024 - 9048,82 грн., № 077 від 06.06.2024 - 8200,00 грн., № 675912 від 13.07.2024 - 13763,96 грн., № 236325 від 28.02.2024 - 12860,12 грн., № 199862 від 09.04.2024 - 10104,2 грн., № 190916 від 06.03.2024 - 16113,02 грн., № 459684 від 31.03.2024 - 12526,68 грн., № 89011 від 03.03.2024 - 23856,83 грн., № 150520 від 15.05.2024 - 33065,15 грн., № 1046092 від 20.12.2024 - 12802,48 грн., № 713506 від 06.03.2024 - 16130,42 грн., № 102122 від 16.07.2024 - 34170,89 грн., № 710 від 18.12.2024 - 20969,08 грн., № 97011 від 04.04.2024 - 32628,04 грн., № 510 від 07.04.2024 - 12132,85 грн., № 935842 від 22.05.2024 - 6834,22 грн., № 931316 від 13.05.2024 - 13353,99 грн., № 050620 від 05.06.2024 - 20898,79 грн.№ 915063 від 12.04.2024 - 13261,35 грн., № 969292 від 24.07.2024 - 10142,86 грн., № 909364 від 02.04.2024 - 13346,53 грн., № 39130 від 09.03.2024 - 1742,83 грн., № 485636 від 02.04.2024 - 13287,6 грн., № 966507 від 19.07.2024 - 10305,32 грн., № 925606 від 03.05.2024 - 13137,94 грн., № 497999 від 16.05.2024 - 15598,48 грн., № 501497 від 30.05.2024 - 13623,43 грн., № 493569 від 12.06.2024 - 10062,07 грн., № 493571 від 12.06.2024 - 13369,84 грн., № 439813 від 28.02.2024 - 12948,69 грн., загальною вартістю 2624779,96 грн.
Під час перевірки, з метою підтвердження достовірності витрат, відображених у додатку 12 податкових декларацій про майновий стан і доходи, ФОП ОСОБА_1 вручено запити податкового органу про надання документів № 1 від 11.06.2025, № 2 від 19.06.2025 та № 3 від 24.06.2025 з проханням надати до перевірки документи, що дають змогу підтвердити факти понесення витрат та їх достовірний зв`язок з господарською діяльністю ФОП ОСОБА_1 .
З копій описів документів, що надавалися позивачем для планової податкової перевірки вих.№1 від 11.06.2025р. та вих.№ 2 від 12.06.2026р. слідує, що позивачем надавалися саме оригінали чеків. Про це свідчить і напис на описах з підписом позивача про отримання нею повернутих документів після дослідження податковим органом.
В акті перевірки зазначено, що ФОП ОСОБА_1 не надано для перевірки в повному обсязі чеки, що підтверджують здійснення розрахункових операцій на АЗС за 2021-2024 роки. При цьому акт перевірки не містить інформації про неможливість дослідження частини паливних чеків через погану якість.
Перелік первинних документів, ненаданих ФОП ОСОБА_1 на запит про надання документів для перевірки, викладено у актах ненадання документів № 1106/6/17-00-24-05-19 від 18.06.2025. № 1129/6/17-00-24-05-19 від 23.06.2025 та № 1130/6/17-00-24-05-19 від 24.06.2025.
Водночас, копії запитів податкового органу про надання документів й копії актів ненадання документів не містять інформації про ненадання паливних чеків на частину витрат та необхідність їх надати.
В акті перевірки зазначено, що відповідно до наданих для перевірки документів, зокрема договорів постачання нафтопродуктів, накладних, чеків, структури витрат та даних обліку, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 для здійснення господарської діяльності у перевіряємому періоді придбавала ПММ (дизельне паливо) як на території України, так і за кордоном вартість якого віднесено нею до складу валових витрат.
Також встановлено, що копії паливних чеків надавалися позивачем і до заперечень на акт перевірки №7664/Ж12/17-00-24-05-25 від 24.07.2025р.
Суд першої інстанції правильно зауважив, що Акт перевірки №10861/Ж5/17-00-24-05-18/3127215584 від 01.07.2025р. та відповідь податкового органу на заперечення №7664/Ж12/17-00-24-05-25 від 24.07.2025р. не містять переліку взятих до обрахунку паливних чеків, що не дозволяє зробити висновок, які з них були досліджені, а які ні та з яких саме підстав, а отже і про правомірність здійсненого розрахунку та об`єктивність обставин, встановлених відповідачем при прийнятті оскаржених податкових повідомлень-рішень.
Також вірним є висновок суду першої інстанції про те, що Акт перевірки №10861/Ж5/17-00-24-05-18/3127215584 від 01.07.2025р. не відповідає вимогам Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів документальних перевірок, оскільки не містить відображення інформації з усіх питань, зокрема покликання на первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, наведені регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та інші докази, що підтверджують наявність факту порушення, що не дає можливості здійснити перевірку правильності здійснених відповідачем розрахунків донарахувань.
Апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що під час розгляду справи та дослідження доказів встановлено, що представлені позивачем документи відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» до первинних документів, не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та в сукупності з іншими доказами підтверджують витрати, які безпосередньо пов`язані з провадженням господарської діяльності позивачем.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Перевіривши правомірність прийнятих відповідачем рішення згідно до вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 31.07.2025 №13719/1700240523, №13720/1700240523, №13721/1700240523, №13723/1700240523, №13724/1700240523 вказаним вище критеріям не відповідають, тому є протиправними та підлягають скасуванню, а адміністративний позов задоволенню з наведених вище підстав.
Відповідно, як наслідок є при правним та підлягають скасуванню вимога Головного управління ДПС у Рівненській області №13726/1700240523 від 31.07.2025 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 908615,57 грн. та рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №13725/1700240523 від 31.07.2025 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 215312,48 грн.
Щодо судових витрат. 
Згідно з частинами першою-третьою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.09.2020 у справі № 826/4959/16, вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.
Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 520/7431/19, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом Коваленко А.О. (свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю серії ДН №5423) укладено Договір про падання правничої допомоги № 1-16/07/25 від 16.07.2025р. Відповідно до якого загальна вартість наданих послуг складає 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.
З метою підтвердження конкретного розміру судових витрат, понесених позивачем, надано такі документи: копію договору про надання правничої допомоги № 1-16/07/25 від 16.07.2025р.; копію квитанції до прибутково-касового ордеру №1 від 16.07.2025р. про оплату послуг з надання правничої допомоги; копію акта приймання-передачі наданих послуг від 15.12.2025 за Договором про надання правничої допомоги № 1-16/07/25 від 16.07.2025р.
Враховуючи вищенаведене, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, наданим адвокатом обсягом послуг та затраченим часом на надання таких послуг, суд апеляційної інстанції висновує, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн. є співмірним зі складністю справи. 
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява №65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України (заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року у справі №460/14357/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин 	
Повний текст постанови складений та підписаний 25.05.2026, оскільки головуючий суддя Матковська З.М. перебувала у черговій відпустці з 20.05.2026 по 22.05.2026 включно.