РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
(заочне) 
Справа №568/595/26
Провадження №2/568/429/26
25 червня 2026 р. м.Радивилів
Радивилівський районний суд Рівненської області 
в складі головуючої судді Троцюк В.О.
секретаря судового засідання Гуменюк Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радивилів в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 26.06.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір про споживчий кредит №189522 на суму 9460,00 грн. Відповідач приєднався до публічної частини, прийняла умови індивідуальної частини та графіку платежів, що разом становлять єдиний Кредитний договір, шляхом підписання індивідуальної частини електронним підписом. На виконання умов Кредитного договору, 26.06.2025 року первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № НОМЕР_1 хх-хххх-4316 відповідача, що свідчить про те, що відповідач прийняла пропозицію первісного кредитора.
10 жовтня 2025 року ТОВ «ФК «Кредіплюс» та позивач уклали договір факторингу №10102025, відповідно до умов якого позивач набула право грошової вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором.
Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 17370,48 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту – 9460,00 грн., заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом – 5909,48 грн.; заборгованість по комісії – 601,00 грн.; заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи) -1400,00 грн.
Водночас, позивач зазначив, що вимоги щодо стягнення штрафних санкцій у межах даного позову не заявляються, у зв`язку з чим загальний розмір грошових вимог до стягнення становить 15 970,48 грн.
З урахуванням викладеного, ТОВ «Юніт Капітал» просило стягнути з відповідача заборгованість за договором розмірі 15970,48 грн, а також судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 2 662,40 та витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення.
Відповідач, у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав, викликався до суду шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання.
Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Тому, за згодою позивача, у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку.
Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Ухвалою суду від 16 квітня 2026 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з (викликом) повідомленням сторін в судове засідання.
25 червня 2026 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення.
Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого.
Судом встановлено, що 26 червня 2025 року з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 256b6b49 ОСОБА_1 підписав заяву на видачу кредиту №100869894, відповідно до якої просив ТОВ «ФК «Кредіплюс» на підставі договору видати їй кредит в розмірі 9 460,00 грн. Заява на видачу кредиту містить персональні дані ОСОБА_1 , контактну інформацію, основні параметри кредиту. (а.с.12)
14 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №189522 (індивідуальна частина), який останньою підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором ее8еb0ec. (а.с.7-10)
Договір складається з індивідуальної частини договору про споживчий кредит, графіку(ів) платежів, які містять персональні умови кредитування позичальника та загальної для всіх клієнтів кредитодавця публічної частини про споживчий кредит, що розміщена на вебсайті кредитодавця https://finx.com.ua за посиланням: https://finx.com.ua/docs. Позичальник уклала договір, приєднавшись до публічної частини, прийняла умови індивідуальної частини та графіку(ів) платежів, як невід`ємних частин (складових) кредитного договору, шляхом підписання індивідуальної частини/акцепту, відповідно до розділу V цієї індивідуальної частини.
Відповідно до п. 2.1. договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 2.6. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 2.2.1. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 2.6. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
Пунктом 2.2.1 індивідуальної частини договору передбачено, що сума кредиту становить 9 460,00 грн, яка надається в наступному порядку: у розмірі 7 000,40 грн на картку позичальника № НОМЕР_2 ; у розмірі 2459,60 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.
Пунктом 2.3 договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 360,00% річних, тип процентної ставки фіксована.
Пунктом 2.5. договору передбачено, що комісія за надання кредиту складає 2 459,60 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 26,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.1 цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено.
Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100, 00 грн. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено (п. 2.4 договору).
Пунктом 2.6 договору передбачено, що загальний строк кредитування за цим договором складає 98 днів з 26 червня 2025 року (дата надання кредиту) по 02 жовтня 2025 року.
Орієнтовна реальна річна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту) складає 31 335,34 % річних (п. 2.8. договору).
Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (сума загального кредиту та загальних витрат за кредитом) складає 17836,08 грн. (п. 2.9.1 договору).
Вказане також стверджується додатком до договору про споживчий кредит №189522 від 26 червня 2025 року - Графік платежів за кредитним договором, який містить електронний підпис з використанням одноразового ідентифікатора ОСОБА_1 ; Договором про споживчий кредит (публічна частина) редакція діє з 01.07.2024 року та Паспортом споживчого кредиту - Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), який містить електронний підпис з використанням одноразового ідентифікатора ОСОБА_1 .
Згідно довідки №207/16-01 від 16 січня 2026 року ТОВ «ФК «Кредіплюс» повідомило про успішність операції щодо переказу кредитних коштів в сумі 7 000,40 грн на картку № НОМЕР_3 для ОСОБА_1 згідно кредитного договору №189522 від 26 червня 2025 року, призначення платежу - видача кредиту №189522 від 26 червня 2025 року. (а.с.15)
З повідомлення АТ «ПриватБанк» та виписки за договором б/н за період 26 червня по 01 липня 2025 року вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_4 , на яку 26 червня 2025 року зараховано кошти в сумі 7 000,00 грн. (а.с.36)
Відповідно до картки обліку виконання договору №189522 від 26 червня 2025 року, складеної ТОВ «ФК «Кредіплюс», вбачається, що 26 червня 2025 року ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 7 000,00 грн. (а.с.18)
10 жовтня 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №10102025, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти з розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
03 грудня 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» був підписаний акт прийому-передачі Реєстру прав вимог №3 до договору факторингу №10102025 від 10 жовтня 2025 року.
На підтвердження переходу права вимоги до позивача долучено копію платіжної інструкції №745 від 09 грудня 2025 року, згідно якої ТОВ «Юніт Капітал» сплатило ТОВ «ФК «Кредіплюс» 1 929 10854 грн за відступлення прав вимог згідно договору факторингу № 10102025 від 10 жовтня 2025 року та Реєстру відступлення прав вимоги № 3 від 03.12.2025, без ПДВ.
Згідно з витягом від 03 грудня 2025 року з додатку №1 до договору факторингу №10102025 від 10 жовтня 2025 року реєстр права вимоги №3, до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором факторингу №10102025 від 10 жовтня 2025 року в сумі 17 370,48 грн, з яких: 9 460,00 грн - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 5 909,48 грн - заборгованість по відсоткам, 601,00 грн - заборгованість по комісії, 1400,00 грн - заборгованість по штрафах.
З виписки з особового рахунку за кредитним договором №189522 від 26 червня 2025 року слідує, що 26 червня 2025 року позичальнику ОСОБА_1 , надано кредит згідно кредитного договору. Заборгованість перед ТОВ «Юніт Капітал» за кредитним договором станом на 20 лютого 2026 року становить 17 370,48 грн, з яких: 9 460,00 грн - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 5 909,48 грн - заборгованість по відсоткам, 601,00 грн - заборгованість по комісії, 1400,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями.
Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України).
Матеріалами справи підтверджується факт переходу права грошової вимоги за договором №189522 від 26 червня 2025 року від первісного кредитора ТОВ «ФК «Кредіплюс» до позивача ТОВ «Юніт Капітал» відносно боржника ОСОБА_1 .
Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК).
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Враховуючи положення частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Також, відповідно до частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Суд установив, що між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено договір №189522 від 26 червня 2025 року в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем).
Відповідно до умов договору ТОВ «ФК «Кредіплюс» надало відповідачу кошти в сумі 9 460,00 грн, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та комісію, в порядку, визначеному договором.
26 червня 2026 року кредитні кошти були перераховані відповідачу.
Отже, факт отримання відповідачем коштів у ТОВ «ФК «Кредіплюс» суд вважає доведеним.
У подальшому позивач ТОВ «Юніт Капітал» набув права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №189522 від 26 червня 2025 року, укладеним між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 .
Відповідач в порушення умов укладеного договору, своєчасно не повернув кредитні кошти та не сплатив відсотки за користування кредитом, у зв`язку з чим виникла заборгованість за договором в розмірі 17 370,48 грн.
Вказаний розмір заборгованості відповідачем не оспорений.
Позивачем заявлено до стягнення заборгованість в розмірі 15 970,48 грн, тобто за виключенням 1400,00 грн заборгованості за штрафними санкціями, яка підлягає стягненню з відповідача.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відтак, суд вважає, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому із відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у повному обсязі.
Щодо вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
З огляду на те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, то з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню витрати по сплаті судового збору у вказаному розмірі.
Крім цього, представник позивача просить суд стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн.
Згідно із частинами 1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Частиною 3 ст.137 ЦПК України унормовано, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження витрат на правничу допомогу в суді ТзОВ «Юніт Капітал» надано: договір №20/01/26-02 про надання правничої допомоги від 20.01.2026 року, укладений з Адвокатським бюро «Тимошенко і партнери», додаткову угоду №25771505944 до договору про надання правничої допомоги №20/01/26-02 від 20.01.2026 року, акт прийому-передачі виконаних робіт від 20.02.2026 згідно договору №20/01/26-02 від 20.01.2026. 
Суд при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч.4 ст.137 ЦПК України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17.04.2024 у справі № 756/6927/20, від 04.04.2024 у справі № 701/804/21, від 10.04.202 у справі № 530/259/21, від 10.04.2024 у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.
Верховний Суд також часто підкреслював необхідність детального аналізу та вивчення документів, поданих на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, з метою уникнення випадків її присудження за дублюючі одна одну послуги, які не мали впливу на хід розгляду справи та не потребували спеціальних професійних навиків (зокрема, постанова від 12.09.2018 у справі № 810/4749/15).
Для включення всієї суми витрат на правову допомогу у відшкодування за рахунок відповідача, відповідно до положень статей 137, 141 ЦПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.
Тож, у справі, яка розглядається, суд дійшов висновку про те, що справа не є складною, підготовка її до розгляду не потребує аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль, відтак визначені в переліку послуг вказані дії не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, та не є співмірними зі складністю справи.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідача не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Враховуючи наведені обставини, предмет спору, складність справи, виходячи із засад реальності та співмірності, суд вважає, що з відповідача на користь ТзОВ «Юніт Капітал» підлягає стягненню 3 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст.526, 626, 628, 1054 ЦК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №189522 від 26 червня 2026 року в розмірі 15970 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят) гривень 48 копійок, яка складається з заборгованості за основним боргом в розмірі 9460,48 гривень та заборгованості за відсотками в розмірі 5909,48 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 2662 (дві шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», ЄДРПОУ 43541163, місцезнаходження: м.Київ бульвар Леся Українки, 34 офіс 333, Київська область.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення виготовлено 25 червня 2026 року.
Суддя        В.О. Троцюк