ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" травня 2026 р. Справа№ 911/1807/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Коробенка Г.П.
суддів: Кравчука Г.А. 
Михальської Ю.Б. 

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.
за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 07.05.2026

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова"
на рішення Господарського суду Київської області 
від 10.09.2025 (повний текст складено та підписано 27.10.2025)
у справі №911/1807/25 (суддя А.Р. Ейвазова)
за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" 
до Комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств м.Василькова"
про стягнення 844 233,89 грн
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (далі - позивач, ДПЗД "Укрінтеренерго") звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств м.Василькова" (далі - відповідач, КП "ККП м. Василькова") про стягнення 844 233,89 грн, з яких: 517 041,85 грн - основний борг; 128 195,81 грн - втрати від інфляції; 136 908,58 грн - 15% річних; 62 087,65 грн - пеня.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором від 10.07.2024 про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" в частині оплати поставленої електричної енергії у липні-жовтні 2024 року у встановлений договором строк, з урахуванням договору від 16.10.2024 №44/2-109 про реструктуризацію заборгованості, яким сплату боргу за поставлену електричну енергію у липні-серпні 2024 року та нарахованих втрат від інфляції, процентів на такий борг, розстрочено.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.09.2025 прийнято визнання позову відповідачем в частині стягнення основного боргу в розмірі 517 041,85грн.
Позов задоволено частково.
Стягнуто з Комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств м.Василькова" на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" 517 041,85 грн - основного боргу, 127 152,91 грн - втрат від інфляції, 136 908,58 грн - 15% річних, а також 6 270,98 грн - в рахунок часткового відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.
Відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення 1 042,90грн - втрат від інфляції, 62 087,65 грн - пені.
Повернуто Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" з державного бюджету України 3 102,25 грн - частину перерахованого судового збору.
Приймаючи оскаржуване рішення суд виходив з того, що відповідач допустив порушення зобов`язань, не здійснивши оплату в установлений договором строк, у зв`язку з чим суд вважав заявлені вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 517 041,85 грн обґрунтованими. Суд зазначив, що позов в частині стягнення основного боргу у розмірі 517 041,85грн, що визнаний відповідачем, підлягає задоволенню у повному обсязі.
Беручи до уваги, допущене відповідачем прострочення виконання зобов`язання з оплати спожитої електричної енергії, що є грошовим, а також допущення порушення графіку оплати боргу, який відстрочений за договором реструктуризації, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про сплату боргу з урахуванням втрат від інфляції та процентів є обґрунтованими. За розрахунком суду, враховуючи період прострочення, розмір основного боргу, угоджений сторонами у договорі реструктуризації розмір нарахувань, встановлені індекси інфляції, розмір втрат від інфляції за період 21.08.2024 по 30.04.2025 складає 127 152,91 грн, а розмір 15% річних за період з 21.08.2024 по 26.05.2025 - 136 908,58 грн.
Також суд відмовив у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача 62 087,65грн пені, нарахування якої здійснено у період воєнного стану, оскільки підстав для її нарахування у позивача не було.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаним рішенням, Комунальне підприємство "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення від 10.09.2025 у справі №911/1807/25 скасувати в частині задоволених позовних вимог про стягнення з відповідача 136 908,58 грн - 15% річних та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з КП "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова" на користь ДП зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" - 3% річних.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки, викладені в рішенні суду не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим суд дійшов необгрунтованого висновку про відсутність підстав для зменшення розміру 15% річних. При цьому скаржник стверджує, що судом не було надано правової оцінки наявності підстав для зменшення розміру відсотків у спірних правовідносинах.
Скаржник наголощує, що з огляду на очевидну не співмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді 15 процентів річних в поєднанні зі стягненням індексу інфляції, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов?язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов?язання, буде справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, обмежити розмір процентів до 3%. 

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги, заяв і клопотань сторін

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2025 апеляційну скаргу у справі №911/1807/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Тарасенко К.В., Кравчук Г.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова" на рішення Господарського суду Київської області від 10.09.2025 у справі №911/1807/25 залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги. Витребувано матеріали справи №911/1807/25 з Господарського суду Київської області.
09.12.2025 до суду від апелянта надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова" на рішення Господарського суду Київської області від 10.09.2025 у справі №911/1807/25. Судове засідання призначено на 20.01.2026. Витребувано матеріали справи №911/1807/25 з Господарського суду Київської області.
17.12.2025 матеріали справи №911/1807/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2026, у зв`язку перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/1807/25.
Згідно з витягом із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 20.01.2026, справу №911/1807/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Коробенко Г.П. (головуючий), судді: Кравчук Г.А., Михальська Ю.Б.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 колегія суддів постановила здійснювати розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова" на рішення Господарського суду Київської області від 10.09.2025 у справі №911/1807/25, колегією суддів у складі: Коробенка Г.П. (головуючий, доповідач) судді Кравчук Г.А., Михальська Ю.Б., яка визначена протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2026. Розгляд апеляційної скарги призначено на 25.02.2026.
У зв`язку з перебуванням судді Кравчука Г.А. у відпустці з 23.02.2026 по 27.02.2026, судове засідання призначене на 25.02.2026 не відбулося.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова" на рішення Господарського суду Київської області від 10.09.2025 у справі №911/1807/25, призначено на 08.04.2026.
У судовому засіданні 08.04.2026 оголошено перерву до 07.05.2026.
06.05.2026 через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про підтвердження сплати основного боргу в сумі 517 041,85 грн, у зв`язку з чим відповідач просить суд скасувати рішення суду в частині стягнення з КП "Комбінат комунальних підприємств м.Василькова" боргу в розмірі 517 041,85 грн.
У судовому засіданні 07.05.2026 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 07.05.2026 з`явились представники сторін, які надали свої пояснення.
Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог про стягнення з відповідача 136 908,58 грн - 15% річних та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з КП "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова" на користь ДП зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" - 3% річних.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Згідно повідомлення оператора системи розподілу від 22.07.2024 №20-1-544 КП "ККП м. Василькова" з 23.07.2024 переведено до споживачів постачальника "останньої надії" ДПЗД "Укрінтеренерго".
Позивачем розміщено на своєму офіційному вебсайті договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (далі - договір) та комерційну пропозицію від 19.06.2024 №9 (далі - комерційна пропозиція). Відповідні документи, як вбачається з матеріалів справи, підписані сторонами. 
Так, як визначено п.1.1 договору: договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" є публічним договором приєднання споживача КП "ККП м. Василькова" (далі - споживач) до договору і регулює порядок та умови продовження постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" ДПЗД "Укрінтеренерго" (далі - "постачальник") споживачу, у разі, якщо обраний споживачем електропостачальник неспроможний постачати електричну енергію, до моменту обрання споживачем нового електропостачальника або до припинення постачання у передбачених чинним законодавством чи договором випадках; договір укладається сторонами, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), шляхом приєднання споживача до цього договору на умовах, визначених Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії та комерційної пропозиції, що є додатком 1 до договору.
Відповідно до п.2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в додатку 1 до договору (комерційна пропозиція).
Як визначено п.3.1 договору, постачальник здійснює постачання електричної енергії споживачу з моменту припинення постачання електричної енергії споживачу діючим електропостачальником у випадках, зазначених у пункті 3.2 цієї глави.
Згідно з п.3.4 договору: електрична енергія постачається до електроустановок споживача протягом строку, що не може перевищувати 90 днів; якщо після закінчення зазначеного строку постачання електричної енергії споживач не розпочав процедуру зміни електропостачальником, постачання електричної енергії на об`єкт призупиняється.
Пунктами 5.1-5.3, 5.5, 5.7, 5.8, 5.10 договору передбачено, що: споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з комерційною пропозицією з постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", яка є додатком 1 до договору; спосіб визначення ціни (тарифу) за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника; для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни за електричну енергію; ціна (тариф) на електричну енергію визначається постачальником, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором; ціна (тариф) на електричну енергію визначається за результатами конкурсу; ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни; розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць; оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.
Відповідно до пп.1 п.7.2 договору на постачальника покладений обов`язок забезпечувати постачання електричної енергії в порядку та на умовах, визначених договором; споживач, як визначено пп.2 п.6.2 договору, зобов`язаний забезпечити своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами договору.
Договір приєднання споживача набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 діб (п.13.1 договору).
Відповідно до комерційної пропозиції визначені наступні умови:
 оплата за електричну енергію здійснюється споживачем виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальника, зазначені у договорі, або рахунку; оплата за електричну енергію, спожиту споживачем у період з 01 січня 2019 року по 30 червня 2019 року (включно) здійснюється споживачем на окремий поточний рахунок із спеціальним режимом використання, зазначений в окремому листі постачальника або рахунку (п.4.1);
 оплата електричної енергії здійснюється споживачем у формі попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку (п.4.2);
 розмір попередньої оплати визначається споживачем самостійно (без отримання рахунку від постачальника), виходячи зі свого прогнозованого обсягу споживання електричної енергії у розрахунковому періоді та діючої у розрахунковому періоді ціни; постачальник, за вимогою споживача, може виставити споживачу рахунок на попередню оплату за розрахунковий або інший період (декада, тиждень, інший період), який споживач повинен оплатити протягом п`яти робочих днів від дня отримання рахунка, але в будь якому разі не пізніше чим за один день до початку розрахункового періоду (п.4.3);
 100% попередня оплата здійснюється споживачем не пізніше чим за один день до початку розрахункового періоду (п.4.4);
 оплата за фактично спожиту у розрахунковому періоді електричну енергію (остаточний розрахунок) здійснюється споживачем в строк до 20-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, незалежно від отримання рахунку від постачальника (п.4.5);
 рахунки вважаються отриманими споживачем належним чином у разі їх направлення, зокрема, засобами електронного зв`язку на електронну пошту споживача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, або зазначену ОС, або зазначену в листуванні між сторонами (п.4.7);
 за внесення передбачених умовами договору платежів з порушенням термінів, визначених даною комерційною пропозицією, постачальник має право нараховувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати; споживач зобов`язується сплатити пеню на підставі рахунку та/або вимоги (претензії) постачальника; нарахування пені та інших видів відповідальності, що визначені законом та цим договором (15 % річних, інфляція) за невиконання грошового зобов`язання на підставі отриманого споживачем рахунку, починається на наступний день після закінчення терміну, встановленого договором на оплату рахунку (п.6.1);
 споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника, зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій, та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також 15% річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання; 
 якщо споживач протягом 90 календарних днів не укладено договір про постачання електричної енергії з іншим електропостачальником або договір купівлі-продажу електричної енергії на ринку електричної енергії, електроживлення його об`єкта (об`єктів) має бути припинено ОС (п.15.1). 
Датою початку дії комерційної пропозиції є 10.07.2024, як визначено у ній сторонами.
Відповідно до протоколу проведення переговорів щодо закупівлі електричної енергії на умовах постачальника "останньої надії" сторони визначили період, тариф, обсяг та ціну закупівлі, зокрема передбачили, постачання електричної енергії у період з 01.07.2024 по 01.10.202). Також, сторонами підписано додаткову угоду до договору, у який визначили обсяг споживання на період липень-вересень 2024 року, загальну вартість послуг.
На підтвердження виконання зобов`язань з постачання електричної енергії позивач надав акти купівлі-продажу електроенергії за період з липня по жовтень 2024 року на загальну суму 3 517 041,85грн, з визначенням обсягу споживання, а саме від:
 31.07.2024 №057309 за липень 2024 року у розмірі 43 553кВт*год на суму 368 955,92грн, підписаний лише позивачем (а.с.49);
 31.08.2024 №057851 за серпень 2024 року у розмірі 121 302кВт*год на суму 1 149 018,64грн, підписаний лише позивачем (а.с.46);
 30.09.2024 №058260 за вересень 2024 року у розмірі 124 380кВт*год на суму 1 148 563,73грн, який підписаний сторонами (а.с.34);
 31.10.2024 №058695 за жовтень 2024 року у розмірі 77 397кВт*год на суму 850 503,56грн, який підписаний сторонами.
В якості доказів направлення вказаних актів купівлі-продажу відповідачу, позивач надав скріншоти направлень їх на електронну адресу, яка зазначена на офіційному вебсайті відповідача - "ujkg_2011@ukr.net".
Також, в оплату вартості електричної енергії позивач виставив відповідачу рахунки, які направленні на електронну адресу відповідача "ujkg_2011@ukr.net", а саме від: 13.08.2024 №000037627469/09/О07/65175 на суму 368 955,92грн, який доставлений відповідачу 13.08.2024; 11.09.2024 №000037627469/09/О08/65746 на суму 1149018,64грн, який доставлений відповідачу 11.09.2024; 08.10.2024 №000037627469/09/О09/66212 на суму 1 148 563,73грн, який доставлений відповідачу 08.10.2024; 08.11.2024 №000037627469/09/О10/66699 на суму 850 503,56грн, який доставлений відповідачу 08.11.2024. 
Факти отримання таких документів, обсяг спожитої електроенергії та її вартість відповідач під час розгляду вказаної справи не заперечував. 
Згідно попереджень ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі" від 12.08.2024 №04/550/5574-1, 04/550/5574-2 про припинення (обмеження) постачання електричної енергії споживачу повідомлено відповідача про припинення постачання електричної енергії з 9:00 22.08.2024, у зв`язку з заявкою ДПЗД "Укрінтеренерго" від 31.07.2024.
Відповідач листом від 16.08.2024 №666 звернувся до позивача з проханням розглянути питання відкликання заяви ДПЗД "Укрінтеренерго" про припинення постачання електричної енергії, посилаючись на скрутне фінансове становище та вказуючи, що платоспроможність відповідача прямо залежить від надходжень коштів споживачів.
16.10.2024 сторонами укладено договір №44/2-109 реструктуризації заборгованості (далі - договір реструктуризації).
Так, п.1.1 договору реструктуризації передбачає, що такий договір є невід`ємною частиною договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (далі - договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії") та укладається сторонами на підставі положень п.5.12 договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" та п.5.12 Типового договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", який є додатком 7 до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - Правила №312).
Згідно п.1.2 договору сторони підтвердили, що у споживача перед постачальником станом на день підписання договору існує заборгованість за договором (договорами) про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" за липень-серпень 2024 року на загальну суму 1 545 313,41грн, з них: 368 955,92грн (з ПДВ) заборгованість по рахунку №000037627469/09/О07/65175 від 13.08.2024 за спожиту в липні 2024 року електричну енергію по зоні оператора системи розподілу ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі"; 1 149 018,64грн (з ПДВ) - заборгованість по рахунку №000037627469/09/О08/65746 від 11.09.2024 за спожиту в серпні 2024 року електричну енергію по зоні оператора системи розподілу ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі"; 27 338,85грн - майнові втрати постачальника (втрати від інфляції та 15% річних), нараховані відповідно до положень комерційної пропозиції для постачання електричної енергії споживачу постачальником "останньої надії", а саме: 5 534,34грн втрати від інфляції, що нараховані станом на 30.09.2024, та 21 804,51грн - 15% річних, що нараховані станом на 16.10.2024. 
Пунктом 2.2 договору реструктуризації сторони визначили, що постачальник надає споживачу розстрочку на погашення заборгованості з дня підписання договору до 31 жовтня 2024 року, а споживач зобов`язується погасити заборгованість, зазначену в п.1.2 договору, шляхом перерахування грошових коштів на зазначені постачальником рахунки та здійснювати поточну оплату спожитої електроенергії в порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", відповідно до такого графіку погашення заборгованості та інших платежів за цим договором, а саме до:
21 жовтня 2024 року - втрати від інфляції та 15% річних у розмірі 27 338,85грн;
31 жовтня 2024 року - заборгованість за електричну енергію у розмірі 1 517 974,56грн.
Як визначено пп.3.2.4, 3.2.5 п.3.2 договору реструктуризації, постачальник має право: нарахувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу відповідно до графіку (грошове зобов`язання споживача), встановленого положеннями п.2.2 цього договору, враховуючи день фактичної оплати; нарахувати споживачу інфляційні втрати та 15% річних від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу відповідно до графіку (грошове зобов`язання споживача), встановленого положеннями п.2.2 договору, враховуючи день фактичної оплати.
В силу пп.4.1.1, 4.1.3 п.4.1 договору реструктуризації: споживач зобов`язаний своєчасно та в строки, визначені п.2.2 договору, здійснювати платежі з погашення заборгованості; споживач зобов`язаний сплатити штрафні санкції за невиконання графіку погашення заборгованості, встановленого п.2.2 договору, а також інфляційні нарахування та 15% річних від суми несплачених відповідно до графіку платежів.
За несплату або за внесення платежів, передбачених цим договором, з порушенням термінів, визначених п.2.2 договору, споживач сплачує постачальнику: пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати; втрати від інфляції та 15% річних за кожний день прострочення платежу за договором, враховуючи день фактичної оплати (п.п.6.1, 6.2 договору реструктуризації).
Пунктом 7.1 договору визначено, що договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.10.2024, але в будь-якому разі до повного виконання споживачем зобов`язань за договором.
Відповідно до вимоги від 11.11.2024 №44/11-009604 позивач вимагав від відповідача сплатити борг у розмірі 3 517 041,85грн за спожиту електричну енергію, втрати від інфляції у розмірі 595 928,47грн, 15% річних у розмірі 692 625,27грн, а також пеню у розмірі 1 567,86грн. В якості доказів направлення зазначеної вимоги на електронну адресу відповідачу "ujkg_2011@ukr.net" позивач надав скріншот.
Відповідач за спожиту електричну енергію у спірному періоді розрахувався частково на загальну суму 3 000 000грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 27.12.2024 №33.
Також, як вбачається з матеріалів справи, відповідач листом від 03.09.2025 вих.№617 звернувся до позивача з пропозицією укласти договір про погашення заборгованості з постачання електричної енергії на суму 517 041,85 грн. Доказів укладення сторонами такого правочину не надано.
Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов`язку оплатити вартість спожитої електричної енергії, у т.ч., за графіком, визначеним договором реструктуризації та застосування відповідальності, встановленої договором та чинним законодавством за порушення відповідного зобов`язання.
Відповідач визнав позов в частині стягнення основного боргу в розмірі 517 041,85 грн. Крім того, відповідач просив зменшити заявлені до стягнення 15% річних до 3% річних, зазначаючи на їх неспівмірність по відношенню до суми основного боргу. Також відповідач повідомив, що перехід до постачальника "останньої надії" відбувається не за волею та ініціативою відповідача, а в силу вимог закону, тому споживач не може відмовитись від істотних умов договору, які йому нав`язує постачальник.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів сторін

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані сторонами пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з такого.
Рішення суду першої інстанції від 10.09.2025 оскаржується відповідачем лише в частині задоволених позовних вимог про стягнення з КП "Комбінат комунальних підприємств м.Василькова" на користь ДП зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" 136 908,58 грн - 15% річних.
В решті рішення суду не оскаржується, а тому, з огляду на положення статті 269 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції в цій частині не переглядається.
Щодо наданих КП "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова" доказів сплати заборгованості в сумі 517 041,85 грн (шо підтверджується платіжною інструкцією №54 від 28.04.2026) та вимоги про скасування рішення суду в цій частині, колегія суддів зазначає, що сплата заборгованості після ухвалення рішення суду першої інстанції (10.09.2025) не свідчить про незаконність чи необгрунтованість оскаржуваного рішення та не є підставою для його скасування, оскільки зазначені обставини виникли після вирішення судового спору та не спростовують правильності висновків суду на момент ухвалення рішення.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Враховуючи встановлені вище обставини справи, беручи до уваги положення укладеного сторонами договору про постачання електричної енергії, комерційної пропозиції та договору реструктуризації, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 517 041,85 грн заборгованості підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними доказами та визнана відповідачем.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем його договірних зобов`язань з оплати спожитої електричної енергії, а також допущення порушення графіку оплати боргу, який відстрочений за договором реструктуризації, позивач просить суд стягнути з відповідача 128 195,81 грн - втрат від інфляції за період з 21.08.2024 по 30.04.2025, 136 908,58 грн - 15% річних за період 21.08.2024 по 26.05.2025 та 62 087,65 грн пені, яка нарахована з 01.11.2024 по 27.12.2024 за договором реструктуризації.
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд першої інстанції встановивши, що відповідач допустив прострочення розрахунків з позивачем за спожиту електричну енергію, а також допустив порушення графіку оплати боргу, який відстрочений за договором реструктуризаці, дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування до нього відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 625 ЦК України.
Пунктом 6.1 комерційної пропозиції, яка прийнята відповідачем, змінено розмір процентів, встановлений відповідною нормою, що такій нормі не суперечить. Доказів визнання відповідного додатку недійсним або його оспорення в частині встановлення розміру процентів не надано.
Таким чином, перевіривши наданий позивачем розрахунок 15% річних, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення 136 908,58 грн 15% річних підлягають задоволенню в цій частині.
Також розглядаючи спір, суд першої інстанції частково задовольнив вимоги про стягнення інфляційних втрат та відмовив у задоволенні вимог про стягнення пені, та у цій частині апелянтом рішення суду першої інстанції не оскаржується.
Як уже було зауважено, відповідач оскаржує рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення з КП "Комбінат комунальних підприємств м.Василькова" на користь ДП зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" 136 908,58 грн - 15% річних. Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі фактично стосуються того, що місцевим судом не було зменшено розмір 15% річних до 3% річних.
Так, КП "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова" зазначає про те, що він є єдиним комунальним підприємством та ліцензіатом у сфері комунальних послуг та забезпечує споживачів послугами з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення на території міста Васильків, Обухівського району Київської області.
Внаслідок ракетних обстрілів та стабілізаційних/аварійних відключень електричної енергії тиск в системі водопостачання був нестабільним, у зв?язку з цим зменшилися надходження коштів від споживачів за надані послуги, але при цьому обсяги електроспоживання не змінилися з огляду на специфіку роботи системи та електроустановок в максимальному режимі.
Оскільки внаслідок повномасштабного вторгнення РФ на територію України та пошкодження об?єктів критичної інфраструктури внаслідок ракетних обстрілів ринок електроенергії зазнавав значних змін у бік істотного збільшення вартості електричної енергії, діючі тарифи покривають лише видатки на оплату заробітної плати, сплати поточних обов?язкових податків та зборів при наявності у відповідача заборгованості перед Державним бюджетом в розмірі від 3 мільйонів гривень.
Зазначені обставини зумовлювало те, що погашення заборгованості за поставлену електричну енергію перед позивачем здійснювалося за рахунок коштів місцевого бюджету, а затверджені на державному рівні типові договори про надання комунальних послуг не передбачають для відповідача, встановлювати та отримувати своїх споживачів підвищеної компенсації боржника за неналежне виконання зобов?язання більше ніж 3 % річних.
Так, формулювання ст.625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
З огляду на наведені вище мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.
При цьому, визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. Реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені ст.ст.551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені п.6 ч. ст.3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил ст.86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.
Право суду зменшити розмір заявлених до стягнення процентів пов`язано з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки судом поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Договір постачання електричної енергії постачальником "останньої надій", відповідно до п.1.2.9 гл.1.2 розд.I Правил №312, фактично є публічним договором приєднання, містить умови, які у межах певної комерційної пропозиції є однаковими для всіх споживачів, що обрали відповідну комерційну пропозицію.
Так, силу ч.ч.1, 2 ст.633 ЦК України: публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо); умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України: договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Судом встановлено, що постачання електричної енергії здійснювалось відповідачу на умовах пропозиції, що передбачала нарахування 15% річних за порушення строків оплати поставленої електричної енергії. При цьому суд першої інстанції обгрунтовано виснував, що такий розмір визначений пропозицією позивача, умови якої мають бути однакові для споживачів і штучне зменшення такого розміру судом буде порушувати принцип однаковості пропозиції для всіх споживачів, на умовах якої споживачі приєднуються до публічного договору, щоб суперечило положенням ч. 2 ст. 633 ЦК України. До того ж проценти нараховані позивачем на борг за електричну енергію, спожиту, в тому числі у липні-серпні 2024 року, оплата якого договором реструктуризації фактично відстрочена.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання щодо впливу обставин непереборної сили, на чому наголошує апелянт, має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.
Так, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21 та від 30.11.2021 у справі № 913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і під час їх виникнення сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести не тільки наявність таких обставин, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.
Також доведення наявності обставин непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона повинна довести не тільки наявність таких обставин, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності обставин непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17.
У той же час, посилаючись на військову агресію РФ проти України, як обставину, що спричинила тяжке фінансове становище для відповідача, останнім не надано жодних належних та допустимих, у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, доказів існування таких обставин у взаємовідносинах із позивачем, як і не надано обґрунтованих причинно-наслідкових зв`язків між введенням 24.02.2022 війського стану та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про постачання електричної енергії та договором реструктуризації.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, у суду першої інстанції не було підстав для зменшення розміру заявлених до стягнення 15% річних, у зв`язку з чим, судом першої інстанції вмотивовано задоволено позовні вимоги про стягнення 15% річних у повному обсязі.
Таким чином, дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та ухвалив законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.
Викладені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони грунтуються на власному тлумаченні скаржником норм чинного законодаства та умов укладених з позивачем правочинів, зводяться виключно до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, та не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова".
Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі рішення від 10.09.2025 відсутні.
Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів також погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат, а витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладаються судом на апелянта, оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 129, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Київської області від 10.09.2025 у справі №911/1807/25 залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство "Комбінат комунальних підприємств м. Василькова".
Матеріали справи №911/1807/25 повернути Господарському суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 18.05.2026

Головуючий суддя Г.П. Коробенко 

Судді Г.А. Кравчук

Ю.Б. Михальська