ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

26 травня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 737/187/24
Головуючий у першій інстанції – Кореньков А. А.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/33/26

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
головуючого-судді: Онищенко О.І.
суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.
секретар: Шкарупа Ю.В. 
позивач: виконуючий обов`язки керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації
відповідачі: Олишівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області, ОСОБА_1 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача – Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області
особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2025 року у справі за позовом виконуючого обов`язки керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації до Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, (суддя Кореньков А.А.), ухвалене у селищі Куликівка, повний текст рішення складено 23 квітня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2024 року виконуючий обов`язки керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації до Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 7422787000:02:002:1502 площею 10.0274 га шляхом: визнання недійсним договору оренди землі, укладеного 26.04.2021 року між Олишівською селищною радою Чернігівського району Чернігівської області та ОСОБА_1 ; зобов`язання Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області повернути земельну ділянку з кадастровим номером 7422787000:02:002:1502 площею 10.0274 га державі в особі Чернігівської обласної державної адміністрації; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7422787000:02:002:1502 площею 10.0274 га за Олишівською селищною радою Чернігівського району Чернігівської області; скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 7422787000:02:002:1502 площею 10.0274 га та провести розподіл судових витрат відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням виконавчого комітету Чернігівської обласної ради народних депутатів від 17.11.1980 року № 551 взято на облік пам`ятки археології місцевого значення, які підлягають паспортизації згідно додатку №4, де під № 115 значиться пам`ятник археології місцевого значення – поселення епохи бронзи ІІ тис. до н.є., с. Смолянка. Згідно з обліковою карткою об`єкта культурної спадщини-поселення «Смолянка-І», складеного 11.10.2017 (місцезнаходження: Чернігівська обл., Куликівський р-н, Смолянська сільська рада, с. Смолянка, за 1,5 км. на південь від південної околиці с. Смолянка) висота поселення 1-3 м у 1960 році за поверхневими зборами підйомного матеріалу простежене уздовж берега упродовж 70 м. На підставі наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 15.03.2018 року №45 « Про проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності» Київською обласною філією ДП «Центр Державного земельного кадастру» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів, на території Смолянської сільської ради Куликівського району Чернігівської області з урахуванням Перспективного плану формування території Чернігівської області, затвердженого розпорядженням КМУ від 12 серпня 2015 року № 899, де зазначено про обмеження у використанні земельної ділянки № НОМЕР_1 – охоронна зона навколо об`єкту культурної спадщини код 01.02 площею 10.0274 га Смолянська сільська рада, які затверджені наказом Держкомзему від 29.12.2008 року №643. Відомості щодо розташування у межах земельної ділянки з кадастровим номером 7422787000:02:002:1502 пам`ятки археології місцевого значення: поселення «Смолянка -1», охоронний № 3810-Чр, підтверджуються графічною частиною (планом) проекту роздержавлення земель КСП «40-річчя Жовтня» с. Смолянка Куликівського району Чернігівської області, де територія археологічної пам`ятки по контуру позначена червоним кольором та заштрихована під № 4 та на карті позначена як пам`ятка археології місцевого значення – поселення «Смолянка -1». Незважаючи на зазначене наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 29.05.2018 № 25-3815/14-18-сг затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, відомості про які відсутні у Державному земельному кадастрі на території Смолянської сільської ради Куликівського району Чернігівської області загальною площею 327,9418 га, в т.ч. земельної ділянки з кадастровим номером 7422787000:02:002:1502 площею 10,0274 га та відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (далі – Головного управління) від 05.06.2018 № 25-4091/14-18-сг передано Олишівській селищній раді Чернігівського району Чернігівської області у комунальну власність. Рішенням сьомої сесії 8 скликання Олишівської селищної ради від 20.04.2021 року № 169-7/VIII затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі в оренду ОСОБА_1 для городництва площею10.0274 га з кадастровим номером 7422787000:02:002:1502 строком на 10 років. Передача у комунальну власність Олишівській селищній раді Чернігівського району Чернігівської області земельної ділянки площею10.0274 га з кадастровим номером 7422787000:02:002:1502 суперечить вимогам земельного законодавства в сфері охорони культурної спадщини та порушує виключне право власності держави на земельні ділянки відповідної категорії та виду користування.
Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2025 року позовні вимоги виконуючого обов`язки керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації до Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задоволено, визнано недійсним договір оренди землі, укладений 26.04.2021 між Олишівською селищною радою Чернігівського району Чернігівської області та ОСОБА_1 ; зобов`язано Олишівську селищну раду Чернігівського району Чернігівської області повернути земельну ділянку з кадастровим номером 7422787000:02:002:1502 площею 10,0274 га державі в особі Чернігівської обласної державної адміністрації; скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7422787000:02:002:1502 площею 10.0274 га за Олишівською селищною об`єднаною територіальною громадою в особі Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1915019374227); скасовано в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 7422787000:02:002:1502 площею 10,0274 га; стягнуто з Олишівської селищної ради та ОСОБА_1 на користь Чернігівської обласної прокуратури понесені витрати на сплату судового збору по 6056 грн з кожного .
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того що «Поселення «Смолянка-І» відповідно до законодавства, яке діяло як на час його виявлення, так і відповідно до діючого законодавства є пам`яткою археології. Відповідно спірна земельна ділянка, під шаром ґрунту якої вона розміщена, є землями історико-культурного призначення, тому Наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 29.05.2018 № 25-3815/14-18-сг про передачу Олишівський селищній раді Чернігівського району Чернігівської області у комунальну власність Олишівської селищної об`єднаної територіальної громади земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 1374,5720 га, в частині передачі у комунальну власність земельної ділянки з кадастровим номером 7422787000:02:002:1502 площею 10,0274 га не відповідав чинному законодавству. Разом з тим, суд вважав за необхідне зазначити, що Наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 29.05.2018 № 25-3815/14-18-сг про передачу Олишівський селищній раді Чернігівського району Чернігівської області у комунальну власність Олишівської селищної об`єднаної територіальної громади земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 1374,5720 га є одноразовим актом та вичерпав свою дію. Аналогічний статус мають і рішення Олишівської селищної ради від 18.12.2020 та 20.04.2021. Департамент культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації погодив технічну документацію щодо передачі спірної земельної ділянки у комунальну власність. Документи, які б підтверджували таке погодження, в матеріалах справи відсутні. Державний реєстратор Олишівської селищної ради Чернігівської області Комова Ю. М. 10.09.2019 при реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7422787000:02:002:1502, площею 10,0274 га за Олишівською селищною об`єднаною територіальною громадою в особі Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області на зазначені порушення уваги не звернула.Олишівська селищна рада надала дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 10,0274 га в оренду терміном на 10 років для городництва та затвердила проект землеустрою, виконуючи Наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 29.05.2018 № 25-3815/14-18-сг, однак діяла з порушенням чинного законодавства. Відповідач ОСОБА_1 вимушений нести тягар виправлення допущеної в минулому помилки державних органів, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 150 ЗК України землі історико-культурного призначення відносяться до особливо цінних земель. Щодо розмежування пам`ятки археології та охоронної зони пам`ятника культурної спадщини суд вважав за необхідне зазначити, що межі та режими використання зон охорони пам`яток визначає спеціально опрацьована науково-проєктна документація на основі історико-архітектурного опорного плану. Ці межі й режими затверджує центральний або місцевий орган охорони культурної спадщини (залежно від категорії пам`ятки). У межах зон охорони пам`яток заборонено проводити містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові, земляні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини. За відсутності науково-проєктної документації і неможливості за наявними документами встановити зону охорони пам`ятки та зону охорони археологічного культурного шару, пам`ятка археології та виключне право держави на спірну земельну ділянку однаково підлягає судовому захисту, а подальше нецільове використання земельної ділянки може призвести до невідновної втрати археологічного культурного шару. Перебування у комунальній власності земельної ділянки, на якій знаходиться пам`ятка археології, позбавляє державу правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі державної власності. Позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного 26.04.2021 між Олишівською селищною радою Чернігівського району Чернігівської області та ОСОБА_1 та скасування держаної реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7422787000:02:002:1502 площею 10,0274 га за ОСОБА_1 є похідними від вимоги прокурора про усунення перешкод для держави у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, на якій знаходиться пам`ятка археології, і, відповідно підлягають задоволенню, оскільки земельна ділянка підлягає поверненню державі, як така, що вибула з державної власності без передбачених законом підстав. Повернення у власність держави спірної земельної ділянки має легітимну мету контролю за використанням відповідного майна згідно із загальними інтересами за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом землі. Наявність державної реєстрації такої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі порушує права держави, оскільки унеможливлює розпорядження вказаною земельною ділянкою, з огляду на що державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 7422787000:02:002:1507 підлягає скасуванню в судовому порядку. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 12112,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №218 від 08.02.2024 (а.с. 143, т. 1). З огляду на зазначене, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 5368 грн з кожного.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить суд скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та постанови нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує на те, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції ухвалив його за відсутності геопросторової ідентифікації земельної ділянки на якій знаходиться територія пам`ятки культурної спадщини поселення « Смолянка -1» та за відсутності у справі допустимих доказів для ідентифікації такої земельної ділянки. Згідно висновків експертів за результатами проведеної комісійної судової земельно-технічної експертизи від 25.02.2025 року № 10840/24-41, призначеної ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 11.10.2024 року, встановити факт накладення ( перетинання) меж земельної ділянки з кадастровим номером 7422787000:02:002:1507 площею 10,0274 га із земельною ділянкою, на якій розташована пам`ятка археології місцевого значення поселення « Смолянка -1» за даними на дослідження матеріалами не вбачається за можливе. Зазначений висновок не відхилений судом у порядку ст.110 ЦПК України. Отже, з огляду на такий висновок судових експертів, докази що містяться у матеріалах справи не містять даних, що необхідні для ідентифікації земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка археології Поселення « Смолянка -1». Також матеріали справи не містять науково-проектної ( науково-дослідної) документації, про що зазначено і в самому оскаржуваному рішенні. Відомості щодо розроблення документації із землеустрою по встановленню меж земель історико-культурного призначення та укладання охоронних договорів на пам`ятки археології, які знаходяться на відповідних землях в Державному земельному кадастрі та в Головному управлінні Держгеокадастру у Чернігівській області відсутні. Облікова картка Поселення« Смолянка -1» , яку суд визнав належним доказом, не містить даних про координати поворотних точок меж земельної ділянки на якій розміщена пам`ятка археології місцевого значення Поселення « Смолянка -1» та інформації щодо її географічного центру ( центроїда). Не погоджується особа, яка подала апеляційну скаргу і з висновками суду щодо не об`єктивної оцінки доказу – листа директора ПП « ЕЛІТЗЕМ» наданого на запит прокурора та доповнення листа власним висновком в судовому рішенні про те, що план схема, додана спеціалістом до відповіді прокурора дає можливість співставити контури земельної ділянки та місце її розташування на місцевості, зокрема прилеглість до річки та місце знаходження відносно річки та населеного пункту. ОСОБА_1 також вважає, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не врахував, що вимога про скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі заявлена без мети захисту прав Держави, а отже є неефективним способом захисту прав, що є самостійною підставою для відмови у позові. За позицією відповідача ОСОБА_2 щодо позовних вимог про усунення перешкод у здійсненні Чернігівською ОДА права власності на спірну земельну ділянку шляхом скасування в Державному земельному кадастрі заявлених до нього, то необхідно винести рішення про відмову у задоволенні зазначених вимог, оскільки останній не є належним відповідачем. ОСОБА_1 вказує, що суд не застосував до спірних правовідносин норми права викладені у ст. 387 ЦК України та невірно застосував до спірних правовідносин норми ст. 391 ЦК України, не врахувавши, що ефективним способом захисту права власності є вимога про витребування земельної ділянки на якій розташована пам`ятка археології. При укладенні договору оренди земельної ділянки ОСОБА_1 діяв добросовісно, при цьому позивачем, Чернігівською обласною державною адміністрацією, в особі її компетентного органу – Департаменту культури і туризму, національностей та релігій надано у його висновок №66-П від 15.03.2021 року до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі в оренду для городництва площею 10,0274 га із земель Олишівської селищної ради за межами населених пунктів на території Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області. У вказаному висновку зазначено, що департамент погоджує проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки для передачі в оренду для городництва площею 10,0274 га. Рішення Чернігівської обласної державної адміністрації про віднесення земельної ділянки з кадастровим номером 7422787000:02:002:1507 площею 10,0274 га до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок матеріали справи не містять. Відповідач ОСОБА_1 жодних протиправних дій з боку ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області не вбачає, адже в Державному реєстрі нерухомих пам`яток України до якого входить Реєстр пам`яток місцевого значення, які є відкритими та загальнодоступними, Поселення « Смолянка -1» не значиться.Позивач, на якого покладено функції охорони культурної спадщини, не вжив заходів щодо охорони виявленого об`єкта культурної спадщини, шляхом повідомлення в письмовій формі ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області про знаходження Поселення « Смолянка -1» на інвентаризованій земельній ділянці. Навпаки компетентний орган Департамент культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської державної обласної адміністрації надав на адресу ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області довідку від 25.05.2018 року за №136-11 до технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель вказав, що на території Смолянської сільської ради Куликівського району Чернігівської області, що на території спірної земельної ділянки об`єкти археологічної спадщини не відомі. Крім того, за приписами ст.14-1 Закону України « Про охорону культурної спадщини» на території пам,ятки, якщо таке буде доведено, допускаються роботи з городництва та неглибокої оранки без обов`язкового проведення попередніх археологічних розвідок. Відповідач ОСОБА_1 вважає, що повністю дотримався правил землекористування спірної земельної ділянки на якій встановлені зони охорони пам`ятки культурної спадщини Поселення « Смолянка -1» підписавши в тому числі 09 червня 2021 року з відділом освіти, сім`ї, молоді і спорту Чернігівської районної державної адміністрації охоронний договір №3810-Чр/03, згідно якого взяв на себе зобов`язання із охорони пам`ятки культурної спадщини місцевого значення - Поселення « Смолянка -1». Визнання недійсним договору оренди землі від 26.04.2021 року покладатиме на особу, яка подала апеляційну скаргу усі негативні наслідки помилки державного органу.
У відзиві на апеляційну скаргу Чернігівська обласна державна адміністрація просить суд залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Позивач вказує, що при розгляді справи учасниками не заперечувався факт існування у с. Смолянка за 1.5 км на південь від південної околиці с. Смолянка на слилі правого берега р. Смолянка біля торфорозробок пам`ятки археології Поселення « Смолянка -1» датований ІІ тис. до н.є.. Матеріалами справи підтверджено, що земельна ділянка з кадастровим номером 7422787000:02:002:1507 площею 10,0274 га співпадає з місцем знаходження пам`ятки археології Поселення « Смолянка -1». При цьому, відповідачі, маючи доступ до Державного земельного кадастру з відомостями про те, що земельна ділянка з кадастровим номером 7422787000:02:002:1507 площею 10,0274 га має обмеження у використанні та маючи висновок Департаменту культури і туризму, національностей і релігій Чернігівської обласної державної адміністрації, укладаючи охоронний договір, не оспорювали, що на земельній ділянці з кадастровим номером 7422787000:02:002:1507 знаходиться пам`ятка археології. Таким чином, спірна земельна ділянка була передана з державної власності протиправно.
У відзиві на апеляційну скаргу Козелецька окружна прокуратура просить суд відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1 та залишити оскаржуване судове рішення без змін.Прокурор заперечує доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів на підтвердження геопросторового знаходження спірної земельної ділянки. Для забезпечення державі реальної та безперешкодної можливості реалізувати усі правомочності власника щодо спірної земельної ділянки необхідно усунути перешкоди в користуванні нею шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки, відомості про які містяться у Державному земельному кадастрі. Прокурор також вважає безпідставними посилання в апеляційній скарзі на постанову Верховного суду від 15.04.2025 року у справі №916/1395/22 , оскільки у вказаній справі спір стосується земельної ділянки на якій частково знаходяться землі лісового фонду, а тому суд і виснував, що належним способом захисту порушеного права є віндикаційний позов про витребування цієї частини земельної ділянки, власником якої є держава. В даному ж випадку спірна земельна ділянка з кадастровим номером 7422787000:02:002:1507 площею 10,0274 га накладається на земельну ділянку на якій розташована пам`ятка археології місцевого значення.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону не відповідає судове рішення суду першої інстанції.
По справі встановлено, що згідно з обліковою карткою затвердженою наказом Мінкультури та Держбуду від 13.05.04 №295/104 у Чернігівській області, Куликівський район, Смолянська сільська рада, с. Смолянка, за 1,5 км на південь від південної околиці с. Смолянка знаходиться пам`ятка «Поселення «Смолянка-І», дата утворення об`єкта ІІ тис. до н. е. За історичними відомостями поселення «Смолянка-1» розташоване за 1,5 км на південь від південної околиці с. Смолянка, на схід правого берега р. Смолянки (ліва притока р. Десни), біля торфорозробок. Висота 1-3 м. Граничні межі території поселення не визначені. У 1960 р. за поверхневими зборами підйомного матеріалу простежене уздовж берега упродовж 70 м. При роздержавленні земель колективного сільськогосподарського підприємства «40-річчя Жовтня» Смолянської сільської ради з урахуванням змін і доповнень нанесено на карту землекористування на площі 10,5 га, затверджене рішенням 3 сесії 22 скликання Куликівської районної ради Чернігівської області від 31.03.1995 р. і занесене до форми Б-зем. Як землі історико-культурного призначення. 
Культурний шар містить фрагменти ліпної кераміки епохи бронзи (II тис. до н. с.). Територія поселення розорюється. Містить відомості про заселення території лівобережжя р. Десни в період бронзи. Відкрите в 1960 р. ОСОБА_3 , обстежене в 2017 р. співробітниками комунального закладу «Організаційно-методичний центр контролю та технічного нагляду закладів культури і туризму» Чернігівської обласної ради. Науковий звіт 1960 р. зберігається в науковому архіві Інституту археології НАН України, планові та текстові матеріали – у поточному архіві комунального закладу «Організаційно-методичний центр контролю та технічного нагляду закладів культури і туризму» Чернігівської обласної ради. (а.с. 46-49 т. 1).
Згідно з Рішенням виконавчого комітету Чернігівської обласної ради народних депутатів від 17 листопада 1980 року № 551 взято під державну охорону пам`ятники археології, історії та культури, які розташовані на території області, згідно з додатком (а.с. 36 т. 1) в якому під № 115 значиться пам`ятка «Поселення епохи бронзи (ІІ тис. до н. е.), поселення епохи Древньої Русі с. Смолянка, Куликівського району. У додатку до рішенні облради зазначено, що пам`ятки підлягають паспортизації (а.с. 36 на звороті-37 т. 1).
Наказом Департаменту культури і туризму, національностей і релігій Чернігівської обласної державної адміністрації від 10.10.2017 № 350 «Про впорядкування обліку об`єктів культурної спадщини» затверджений Перелік пам`яток археології Куликівського району Чернігівської області (зі змінами та доповненнями), що рекомендуються до занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України). У вказаному переліку за № 29 значиться Поселення «Смолянка –І», номер пам`ятки 3810 ЧР, площа 10,5 га (а.с. 38-4111 т. 1).
На підставі наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 15.03.2018 № 45 «Про проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності» Київською обласною філією ДП «Центр Державного земельного кадастру» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (за межами населених пунктів) на території Смолянської сільської ради Куликівського району Чернігівської області з урахуванням Перспективного плану формування території Чернігівської області, затвердженого розпорядженням КМУ від 12 серпня 2015 № 899 (в редакції розпорядження КМУ від 1 лютого 2017 № 57-р) із змінами, внесеними згідно з розпорядженням КМУ № 555-р від 09.08.2017).
У пояснювальній записці до технічної документації зазначено, що точність відображення прийнятої облікової одиниці площі, гранична похибка поворотних точок меж земельних ділянок відносно найближчих пунктів державної геодезичної мережі не перевищує- 0,5 м. Площі земельних ділянок визначені до 0,0001 га з урахуванням граничної похибки масштабу плану у разі, коли координати поворотної точки межі визначаються до 0,01 метра (а.с. 58 т.1).
Відповідно до додатку № 1 вказаної технічної документації значяться 17 земельних ділянок, серед них земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 10,0274 га (а.с. 61 т. 1). 
У технічній документації зазначено, що відповідно до даних за результатами проведення польових робіт в натурі (на місцевості) встановлено наявність в межах об`єкта інвентаризації обмежень (обтяжень), які передбачені згідно Класифікатора обмежень та обтяжень у використанні земельних ділянок, затверджених наказом Держкомзему від 29.12.2008 № 643 у відповідності до додатку 6 Порядку ведення ДЗК, затвердженого Постановою КМУ № 1051 від 17.10.2012, із 17 земельних ділянок такі обмеження (обтяження) мають 8 ділянок, з них ділянка № НОМЕР_1 площею 10,0274 га, як охоронна зона навколо об`єкта культурної спадщини (а.с. 63 на звороті т. 1). Однак, за категорією ця земельна ділянка віднесена до земель сільськогосподарського призначення (рілля) (а.с. 71, т. 1).
Ділянка № НОМЕР_1 площею 10,0274 га згідно з кадастровим планом отримала кадастровий номер 7422787000:02:002:1502, та прив`язана до державної геодезичної мережі (а.с. 74-75 т. 1).
Ділянка з кадастровим номером 7422787000:02:002:1502, площею 10,0274 га внесена до поземельної книги Відділу у Куликівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, має кадастровий план та координати поворотних точок. (а.с. 97-100 т. 1).
Згідно з актом перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної зони, санітарно-захисник зон і зон особливого режиму використання за їх наявності та актом прийому-передачі межових знаків на збереження, у 2018 році були визначені межі земельної ділянки з кадастровим номером 7422787000:02:002:1502 площею 10,0274 га, межові знаки передані на зберігання Головному управлінню Держгеокадастру у Чернігівській області (а.с. 75 на звороті т. 1).
Відомості щодо розташування у межах земельної ділянки з кадастровим номером 7422787000:02:002:1502 пам`ятки археології місцевого значення: «Смолянка І», охоронний № 3810, підтверджуються графічною частиною (плану) проекту роздержавлення земель КСП « 40-річчя Жовтня» с. Смолянка Куликівського району Чернігівської області, де територія археологічної пам`ятки по контуру позначена червоними косими лініями. Під № 4 на карті позначена пам`ятка археології місцевого значення «Смолянка І», яке дійсно знаходиться на схилі правого берега р. Смолянка (а.с. 87-89 т. 1).
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 29.05.2018 № 25-3815/14-18-сг затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, відомості про які відсутні у Державному земельному кадастрі на території Смолянської сільської ради Куликівського району Чернігівської області загальною площею 327,9418 га (а.с. 86, т.1).
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 05.06.2018 № 25-4091/14-18-сг передані Олишівський селищній раді Чернігівського району Чернігівської області у комунальну власність Олишівської селищної об`єднаної територіальної громади земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 1374,5720 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Олишівської селищної об`єднаної територіальної громади згідно з актом приймання-передачі земельних ділянок. У акті приймання – передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із держаної в комунальну власність від 05.06.2018 зазначено, що цей акт разом із вказаний наказом та додатком є підставою для державної реєстрації права комунальної власності. У додатку до акту приймання-передачі зазначені 65 земельних ділянок, у тому числі і земельна ділянка з кадастровим номером 7422787000:02:002:1502 площею 10,0274 га, з яких, як зазначено у додатку, 10,0274 га - охоронна зона навколо об`єкта культурної спадщини (а.с. 90-92 т. 1).
Олишівська селищна рада рішенням сесії від 18.12.2020 № 45-2/VІІІ надала дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 10,0274 га в оренду терміном на 10 років для городництва, а рішенням від 20.04.2021 № 169-7/VІІІ затвердила проект землеустрою та передала терміном на 10 років ОСОБА_1 земельну ділянку для городництва площею 10,0274 га кадастровий номер 7422787000:02:002:1502 в оренду (а.с. 121-122 т.1).
26.04.2021 уповноважена особа Олишівської селищної ради в особі селищного голови Малець С. В. – орендодавець, та ОСОБА_1 уклали договір оренди землі, об`єктом якого є земельна ділянка з кадастровим номером 7422787000:02:002:1502 площею 10,0274 га строком на 10 років, з земель сільськогосподарського призначення для городництва. У п. 23 цього договору зазначено, що наявні обмеження (обтяження) земельних ділянок не зареєстровані (а.с. 123-125 т. 1).
Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру з прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, державним реєстратором Олишівської селищної ради Чернігівської області Комовою Ю. М. 10.09.2019 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7422787000:02:002:1502 площею 10,0274 га за Олишівською селищною об`єднаною територіальною громадою в особі Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1915019374227, номер відомостей про речове право - 33236666). 
20.05.2021 державним реєстратором Сосницької селищної ради Сосницького району Чернігівської області Кузьович Н. І. зареєстровано право оренди цієї земельної ділянки, суб`єкт речового права ОСОБА_1 (а.с. 130-131 т. 1).
09.06.2021 Відділ освіти, сім`ї, молоді та спорту в особі начальника відділу Мірошниченко Т. В. та ОСОБА_1 уклали охоронний договір на пам`ятку археологічної спадщини № 3810-Чр/03, за яким користувач бере на себе зобов`язання щодо охорони частини пам`ятки археології місцевого значення – поселення «Смолянка –І» ІІ тис. до н.е., користувач зобов`язується, зокрема, використовувати частину пам`ятки археології –поселення «Смолянка- І», земельну ділянку площею 10,0274 га, виключно для городництва, здійснювати оранку на глибину не більше 0,2 м (а.с. 46-47 т. 2).
Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка з кадастровим номером 7422787000:02:002:1502 площею 10,0274 га належить до категорії земель сільськогосподарського призначення та має обмеження у використанні: «Зона охорони пам`ятника культурної спадщини», строк обмеження – безстроково, підстава для виникнення обмеження - Закон України «Про охорону культурної спадщини» (а.с. 32-41 т. 2).
Відповідно до договору №88 від 20.12.2023 Чернігівська обласна прокуратура в особі заступника керівника Никифорука А.С. та ПП «ЕЛІТЗЕМ» в особі директора Бойка Д.О. уклали договір згідно до якого, крім іншого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати роботи по виготовленню графічних відомостей з позначенням межі та площі пам`яток археології місцевого значення поселення «Смолянка-1» відносно земельної ділянки з кадастровим номером 7422787000:02:002:1502, яка знаходиться на території Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області (а.с.2, т.3).
Директор приватного підприємства «ЕЛІТЗЕМ» Д. Бойко, який має кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника, виданий Державним агентством земельних ресурсів 03.01.2013 № 001323 на запит прокурора надав відповідь, що зіставивши схематичне позначення місця розташування пам`ятки – поселення «Смолянка» на обліковій картці, паспорта на поселення, графічну частину проекту роздержавлення земель КСП «40-річчя Жовтня» та, використавши відомості з Державного земельного кадастру, встановлено, що в межах земельної ділянки з кадастровим номером 7422787000:02:002:1502 площею 10,0274 га комунальної форми власності на території Чернігівського району (колишній Куликівський район Смолянська сільська рада) Чернігівської області розташована пам`ятка археології місцевого значення – поселення «Смолянка –І». План – схема, додана спеціалістом до відповіді прокурору, дає можливість співставити контури земельної ділянки та місце її розташування на місцевості, зокрема прилеглість до річки та місце знаходження відносно річки та населеного пункту (а.с. 94-96 т. 1).
З висновку експертів за результатами проведення комісійної судової земельно-технічної експертизи №10840-41 від 25.02.2025 вбачається, що за результатами детального вивчення наданих на дослідження матеріалів експертами встановлено, що в матеріалах цивільної справи №737/187/24 відсутні документи, які містять дані про координати поворотних точок меж земельної ділянки, на якій розміщена пам`ятка археології місцевого значення поселення «Смолянка-1» (місцезнаходження: Чернігівська область, Куликівський р-н,Смолянська сільська рада, с.Смолянка, яке розташоване за 1,5 км на південь від південної околиці с. Смолянка на схилі правого берега р. Смолянка притока р. Десни) біля торфорозробок.
Встановити факт накладення (перетинання) меж земельної ділянки кадастровий номер 7422787000:02:002:1502 площею 10.0274 га, із земельною ділянкою, на якій розташоване поселення «Смолянка-1» (місцезнаходження: Чернігівська область, Куликівський р-н, Смолянська сільська рада, с. Смолянка, на схилі правого берега р. Смолянка (ліва притока р. Десни), біля торфорозробок) за наданими матеріалами не вбачається за можливе.
Оскільки в матеріалах цивільної справи № 737/187/24 відсутні відомості про координати поворотних точок меж території, на якій розміщена пам`ятка археології місцевого значення «Смолянка-1», а по наданій на дослідження графічній частині проекту роздержавлення земель колективного сільськогосподарського підприємства «ім. 40 років Жовтня» та Генплану розташування пам`ятки археології поселення «Смолянка-1» визначити її точне просторове розташування не можливо, то встановити розмір та конфігурацію накладення (перетинання) меж земельної ділянки 7422787000:02:002:1502 площею 10,0274 га, із територією, на якій розташована пам`ятка археології місцевого значення поселення «Смолянка-1» (місцезнаходження: Чернігівська область, Куликівський р-н., Смолянська сільська рада, с. Смолянка, яке розташоване за 1,5 км на південь від південної околиці с. Смолянка на схилі правого берега р. Смолянка (ліва притока р. Десни), , біля торфорозробок) не вбачається за можливе (а.с.204-218).
Правовий статус прокурора визначено Конституцією України та Законом України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII).
Згідно з частиною третьою статті 23 Закону № 1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (частини четверта стаття 23 вказаного вище Закону).
Зі змісту частини третьої статті 23 Закону № 1697-VII випливає, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.
Перший випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Проте підстави представництва інтересів держави прокуратурою в цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту інтересів держави або здійснює їх неналежно.
Таке нездійснення захисту полягає в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень: він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їхнього захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
Водночас здійснення захисту неналежним чином полягає в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
Проте неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їхнього захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача/відповідача.
Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, та які є підставами для звернення прокурора до суду.
Аналогічна позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13 лютого 2019 року в справі № 826/13768/16.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає компетентний орган. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Оскільки повноваження органів влади, зокрема й щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень у компетентного органу здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Листом за № 15-942/8 від 28.04.2023 року Чернігівська обласна державна адміністрація повідомила Козелецьку окружну прокуратуру про те що на земельній ділянці з кадастровим номером 7422787000:02:002:1502 площею 10,0274 га розташована пам`ятка археології місцевого значення «Поселення «Смолянка-І», дата утворення об`єкту ІІ тис. до н. е., охоронний № 3810/Чр, взята на державний облік та внесена до списків (переліків) пам`яток історії та культури рішенням виконкому Чернігівської обласної ради народних депутатів від 17.11.1980 року за №551. ( а.с. 33-34 т.1)
Відповідно до повідомлень № 50-77-22вих-24 від 01.01.2024 року керівник окружної прокуратури в порядку ч.4 ст.23 Закону Про прокуратуру» було повідомлено Чернігівську обласну державну адміністрацію про виявлені порушення та про необхідність вжиття заходів реагування. Листом від 23.01.2024 року № 01-01-32/1263-вих голова Чернігівської військової адміністрації повідомив про невжиття війповідних заходів викладених у листі прокуратури з огляду на відсутність законодавчих підстав.( а.с.135 т.1)
Таким чином, прокурором достатньо дотримано порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», а компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, що є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. 
Предметом даного спору є правомірність набуття у власність Радою спірної земельної ділянки та передання її в оренду ОСОБА_1 з підстав того, що на спірній земельній ділянці знаходиться пам`ятка археології місцевого значення, у зв`язку з чим вона належить до категорії земель історико-культурного призначення, яка може перебувати виключно у державній власності.
З огляду на встановлені обставини справи, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з доведеності факту розташування на спірній земельній ділянці пам`ятки археології місцевого значення, що свідчить про її належність до категорії земель історико-культурного призначення, на які поширюється встановлена законодавством заборона щодо їх відчуження з державної у комунальну або приватну власність. За таких обставин судом першої інстанції зроблено висновок про наявність підстав для усунення перешкод у користуванні майном власником (державою) відповідно до положень статті 391 Цивільного кодексу України.
Скаржник, заперечуючи правомірність такої правової позиції, вказує на відсутність підстав для застосування зазначеного способу захисту, обґрунтовуючи свою позицію: 1) неповнотою дослідження матеріалів справи та ухваленням рішення на підставі неналежних доказів щодо підтвердження факту розташування саме на спірній земельній ділянці пам`ятки археології місцевого значення; 2) відсутністю підстав для застосування саме негаторного позову замість віндикаційного, зважаючи на те, що право власності на спірну земельну ділянку з 2018 року зареєстровано за Олищівською селищною радою, а тому подання прокурором позову в інтересах адміністрації не може розглядатися як позов власника про усунення перешкод у користуванні майном.
Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, а у статті 13 Конституції України серед іншого визначено, що земля та водні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого відповідні права здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у визначених межах.
Приписами частини першої статті 317 Цивільного кодексу України унормовано, що лише власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом частини першої статті 53 Земельного кодексу України до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані пам`ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби.
У статті 54 Земельного кодексу України визначено, що землі історико-культурного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Навколо історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, об`єктів культурної всесвітньої спадщини, музеїв просто неба, меморіальних музеїв-садиб, які надані та використовуються для потреб охорони культурної спадщини, пам`яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів) встановлюються зони охорони пам`яток із забороною діяльності, що шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання таких земель. Порядок використання земель історико-культурного призначення визначається законом.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про охорону культурної спадщини" об`єкт культурної спадщини - це визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.
Одночасно даною нормою визначено, що пам`ятка культурної спадщини (надалі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Згідно з частиною другою статті 2 Закону України "Про охорону культурної спадщини" археологічний об`єкт культурної спадщини - рештки життєдіяльності людини (нерухомі об`єкти культурної спадщини: городища, кургани, залишки стародавніх поселень, стоянок, укріплень, військових таборів, виробництв, іригаційних споруд, шляхів, могильники, культові місця та споруди, їх залишки чи руїни, мегаліти, печери, наскельні зображення, ділянки історичного культурного шару, поля давніх битв, а також пов`язані з ними рухомі предмети), що містяться під земною поверхнею та під водою і є невідтворним джерелом інформації про зародження і розвиток цивілізації.
Пунктом 3 розділу X "Прикінцеві положення" Закону України "Про охорону культурної спадщини" визначено, що об`єкти, включені до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української PCP "Про охорону і використання пам`яток історії та культури", визнаються пам`ятками відповідно до цього Закону.
Статтею 6 Закону УРСР "Про охорону і використання пам`яток історії та культури" (у редакцій чинній на час прийняття рішення виконкому облради № 551 від 17.11.1980 року) до пам`яток історії та культури належать пам`ятки археології - городища, кургани, залишки стародавніх поселень укріплень, виробництв, каналів, шляхів, стародавні місця поховань, кам`яні скульптури, наскельні зображення, старовинні предмети, ділянки історичного культурного шару стародавніх населених пунктів.
Частиною другою статті 8 Закону УРСР "Про охорону і використання пам`яток історії та культури" передбачено, що виконавчі комітети обласних Рад народних депутатів затверджують переліки пам`яток історії та культури місцевого значення, встановлюють зони їх охорони, а також вирішують інші питання в галузі охорони і використання пам`яток історії та культури, віднесені до їх відання законодавством Союзу PCP і Української PCP.
Виходячи з приписів статті 54-1 Земельного кодексу України з метою охорони культурної спадщини на використання земель у межах території пам`ятки культурної спадщини встановлюються обмеження відповідно до Закону України "Про охорону культурної спадщини".
Обмеження у використанні земель у межах території пам`ятки культурної спадщини, зон охорони, поширюються на усі розташовані в межах цих територій та об`єктів землі незалежно від їх цільового призначення. Межі території, на яку поширюються такі обмеження, визначаються відповідно до Закону України "Про охорону культурної спадщини" і зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації, науково-проектній документації у сфері охорони культурної спадщини. Відомості про зазначені обмеження у використанні земель вносяться до Державного земельного кадастру.
Режим використання земель у межах території пам`ятки культурної спадщини, визначається науково-проектною документацією у сфері охорони культурної спадщини, а до затвердження такої документації - Законом України "Про охорону культурної спадщини".
Нерухомий об`єкт культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який не може бути перенесений на інше місце без втрати його цінності з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду та збереження своєї автентичності (абзац 4 статті 1 Закону України "Про охорону культурної спадщини").
Відповідно до статті 17 Закону України "Про охорону культурної спадщини" пам`ятка, крім пам`ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Суб`єкти права власності на пам`ятку визначаються згідно із законом. Усі пам`ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов`язані з ними рухомі предмети, є державною власністю.
Частиною шостою статті 17 Закону України "Про охорону культурної спадщини" визначено, що землі, на яких розташовані пам`ятки археології, перебувають у державній власності або вилучаються (викуповуються) у державну власність в установленому законом порядку, за винятком земельних ділянок, на яких розташовуються пам`ятки археології - поля давніх битв.
Зазначені правові норми спрямовані на забезпечення належної охорони пам`яток археології, оскільки пам`ятки археології як нерухомі об`єкти культурної спадщини не можуть бути перенесені на інше місце без втрати їх цінності.
Пам`ятки археології зазвичай знаходяться безпосередньо у глибині земної поверхні, в зв`язку з чим нерозривно пов`язані з земельними ділянками, на яких вони розташовані. Правовий режим земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка археології, не має відрізнятися від правового режиму самої пам`ятки, яка згідно із Законом України "Про охорону культурної спадщини" не може перебувати в приватній чи комунальній власності.
Статтею 17 Закону України "Про охорону культурної спадщини" гарантовано право державної власності на пам`ятки археології. Відчуження з державної власності земельної ділянки, на якій розташовані пам`ятки археології, фактично унеможливлює здійснення державою права користування та розпорядження цими пам`ятками археології, у зв`язку з невіддільністю пам`ятки археології від земельної ділянки, на якій вона розташована.
Така позиція випливає з правових висновків, які послідовно викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2024 у справі № 927/1206/21, у постанові Верховного Суду від 17.04.2024 у справі № 922/1412/22, ухвалених у подібних правовідносинах.
Згідно з пунктом 1 статті 18 Закону України "Про охорону культурної спадщини" об`єкти культурної спадщини, що є пам`ятками (за винятком пам`яток, відчуження або передача яких обмежується законодавчими актами України) можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній або фізичній особі за наявності погодження відповідного органу охорони культурної спадщини.
За приписами статті 34 Закону України "Про охорону культурної спадщини" землі, на яких розташовані пам`ятки, історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, належать до земель історико-культурного призначення.
Відповідно до частини першої статті 31 Закону України "Про охорону культурної спадщини" топографічно визначені території чи водні об`єкти, в яких містяться об`єкти культурної спадщини або можлива їх наявність, за поданням відповідного органу охорони культурної спадщини можуть оголошуватися рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини охоронюваними археологічними територіями на обмежений або необмежений строк у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Отже, залишки стародавніх поселень є нерухомими археологічними об`єктами культурної спадщини, а тому не можуть бути перенесеними на інше місце без втрати своєї цінності.
Зазначена правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.03.2024 у справі № 927/1206/21.
Зважаючи на це, земельна ділянка, на якій розташована пам`ятка археології - поселення епохи бронзи ІІ тис. до н.є., відноситься до земель історико-культурного призначення, яка може перебувати виключно у державній власності.
Досліджуючи територіальне місцезнаходження такої пам`ятки археології, судом першої інстанції встановлено, що її розташування на земельній ділянці з кадастровим номером 7422787000:02:002:1502 на площі 10.0274 га підтверджується:
- рішенням виконавчого комітету Чернігівської обласної ради народних депутатів від 17 листопада 1980 року № 551 « Про взяття під державну охорону пам`яток археології, історії та культури». Згідно з додатком до вищевказаного рішення на території с. Смолянка розташована пам`ятка археології - поселення епохи бронзи ІІ тис. до н.є., (порядковий номер у списку 115);
- відомостями графічної частини (плану) проекту роздержавлення земель КСП « 40-річчя Жовтня» с. Смолянка Куликівського району Чернігівської області, де територія археологічної пам`ятки по контуру позначена червоними косими лініями. Під № 4 на карті позначена пам`ятка археології місцевого значення «Смолянка І», яке дійсно знаходиться на схилі правого берега р. Смолянка;
- актом перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної зони, санітарно-захисник зон і зон особливого режиму використання за їх наявності та актом прийому-передачі межових знаків на збереження; 
-обліковою карткою затвердженою наказом Мінкультури та Держбуду від 13.05.04 №295/104 у Чернігівській області, Куликівський район, Смолянська сільська рада, с. Смолянка, в якій зазначено, що за 1,5 км на південь від південної околиці с. Смолянка знаходиться пам`ятка «Поселення «Смолянка-І», дата утворення об`єкта ІІ тис. до н. е. За історичними відомостями поселення «Смолянка-1» розташоване за 1,5 км на південь від південної околиці с. Смолянка, на схід правого берега р. Смолянки (ліва притока р. Десни), біля торфорозробок. Висота 1-3 м. Граничні межі території поселення не визначені. У 1960 р. за поверхневими зборами підйомного матеріалу простежене уздовж берега упродовж 70 м;
- технічною документацією із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності (за межами населених пунктів) на території Смолянської сільської ради Куликівського району Чернігівської області розробленою Київською обласною філією ДП «Центр Державного земельного кадастру» урахуванням Перспективного плану формування території Чернігівської області, затвердженого розпорядженням КМУ від 12 серпня 2015 № 899 (в редакції розпорядження КМУ від 1 лютого 2017 № 57-р) із змінами, внесеними згідно з розпорядженням КМУ № 555-р від 09.08.2017). На підставі розробленої технічної документації було сформовано земельну ділянку історико-культурного призначення з кадастровим номером 7422787000:02:002:1502 на площі 10.0274 га підтверджується;
- охоронним договором на пам`ятку культурної спадщини від 09.06.2021 № 3810-Чр/03, укладеним між відділом освіти, сім`ї, молоді та спорту Чернігівської районної державної адміністрації та ОСОБА_1 .. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання щодо охорони частини пам`ятки археології місцевого значення - поселення «Смолянка-1» ІІ тис. до н.е., що знаходиться у с. Смолянка Куликівського району Чернігівської області.
В свою чергу вказуючи про неналежне дослідження судом першої інстанції місцезнаходження такої пам`ятки археології саме на спірній земельній ділянці, скаржник вказує, що геопросторової ідентифікації земельної ділянки на якій знаходиться територія пам`ятки культурної спадщини поселення « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та відсутності у справі допустимих доказів для ідентифікації такої земельної ділянки не можливо стверджувати, що на наданій йому в оренду земельній ділянці знаходиться територія пам`ятки культурної спадщини поселення « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».Скаржник при цьому, посилається на висновок експертів за результатами проведеної комісійної судової земельно-технічної експертизи від 25.02.2025 року № 10840/24-41, призначеної ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 11.10.2024 року про неможливість встановити факт накладення ( перетинання) меж земельної ділянки з кадастровим номером 7422787000:02:002:1507 площею 10,0274 га із земельною ділянкою, на якій розташована пам`ятка археології місцевого значення поселення « Смолянка -1» за даними на дослідження матеріалами. Облікова картка Поселення« Смолянка -1» , яку суд визнав належним доказом, не містить даних про координати поворотних точок меж земельної ділянки на якій розміщена пам`ятка археології місцевого значення Поселення « Смолянка -1» та інформації щодо її географічного центру ( центроїда).
Зазначене, на думку Скаржника, спростовує можливість знаходження пам`ятки археології на земельній ділянці з кадастровим номером 7422787000:02:002:1502 на площі 10.0274 га, а суд першої інстанції не надав належної оцінки цим обставинам.
Суд апеляційної інстанції визнає такі аргументи скаржника необгрунтованими, оскільки вони не містять правової або фактичної аргументації, здатної спростувати встановлений у справі факт територіальної відповідності пам`ятки археології та її розташування на земельній ділянці з кадастровим номером7422787000:02:002:1507.
Висновок судів ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів у їх сукупності, з урахуванням принципу пріоритетності спеціальних даних у сфері охорони культурної спадщини щодо визначення історико-культурного статусу земельної ділянки.
Неможливість встановити факт накладення ( перетинання) меж земельної ділянки з кадастровим номером 7422787000:02:002:1507 площею 10,0274 га із земельною ділянкою, на якій розташована пам`ятка археології місцевого значення поселення « Смолянка -1» за даними на дослідження матеріалами експертним шляхом у системному зв`язку з іншими доказами, дослідженими у справі, не може підтверджувати не обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що відповідний об`єкт археологічної спадщини не розташований саме на спірній земельній ділянці. Оскільки у висновку до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі в оренду для городництва площею 10.0274 га із земель Олишівської селишної ради та у охоронному договорі на пам`ятку культурної спадщини від 09.06.2021 № 3810-Чр/03, укладеному між відділом освіти, сім`ї, молоді та спорту Чернігівської районної державної адміністрації та ОСОБА_1 зазначено що на території земельної ділянки з номером 7422787000:02:002:1507 площею 10,0274 га знаходить частина пам`ятки археології місцевого значення - поселення «Смолянка-1» ІІ тис. до н.е..
Таким чином, посилання скаржника на висновок експертів не є достатнім для спростування належно встановлених у цій справі фактів, а отже, не впливають на правильність викладених судом першої інстанції висновків.
Скаржник вважає, що за обставин цього спору належним способом захисту порушеного права є виключно віндикаційний позов, передбачений статтею 387 Цивільного кодексу України, а не негаторний позов, що ґрунтується на положеннях статті 391 цього Кодексу. На його думку, обраний позивачем спосіб захисту не відповідає суті спірних правовідносин, оскільки віндикаційний та негаторний позови мають різний предмет, спосіб захисту та зміст позовних вимог, а тому застосування останнього у цьому випадку є необґрунтованим. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц наведено висновки щодо застосування статей 387, 391 Цивільного кодексу України. Так, Великою Палатою Верховного Суду, висловлено, що предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.
Визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду.
З огляду на викладене, обставина реєстрації права власності за Радою не впливає на право належного власника - держави в особі Позивача - звернутися з позовом, поданим на підставі статті 391 Цивільного кодексу України. Вказана норма передбачає можливість судового захисту шляхом усунення перешкод у здійсненні власником своїх прав щодо користування та розпорядження належним йому майном, у тому числі у випадках, коли право власності вже зареєстроване за іншими суб`єктами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 березня 2026 року справа № 922/264/24 прийшла до висновку, що ефективним способом захисту прав держави на земельну ділянку історико-культурного призначення, на якій розташована пам`ятка археології, є негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки.
У такий спосіб заявлення позовних вимог про скасування реєстраційних дій, повернення земельної ділянки є належним способом захисту, що відповідає положенням статей 15, 16, 391 Цивільного кодексу України.
З огляду на викладене, доводи Скаржника щодо необхідності застосування висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 15 квітня 2025 року у справі №916/1395/22 на підтвердження безпідставності заявлення позовної вимоги про скасування реєстраційних дій, є необґрунтованими.
Слід зазначити, що відповідні правові висновки Верховного Суду сформульовані у спорі, предметом яких були вимоги про усунути перешкоди у користуванні земельної ділянки лісогосподарського призначення шляхом її повернення державі , тоді як правовідносини тоді як правовідносини, що є предметом розгляду у цій справі, пов`язані із захистом права власності земельну ділянку історико-культурного призначення, на якій розташована пам`ятка археології, а тому наведені Скаржником правові позиції не можуть бути застосовані без урахування особливостей спірних правовідносин.
З огляду на особливості правового регулювання земельних ділянок, на яких розташовані пам`ятки археології, та неможливість їх передання у комунальну чи приватну власність, Суд констатує, що позов з вимогою про скасування реєстраційних дій, за встановлених судом конкретних обставин цієї справи відповідає критерію правомірності та ефективності вибраного позивачем способу захисту порушеного права, оскільки усуває стан юридичної невизначеності щодо цільового призначення земельної ділянки та особи її власника, та не призводить до неправильного вирішення спору по суті.
Інші довводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Оскільки наведені Скаржником підстави апеляційного оскарження не підтвердилися під час апеляційного провадження, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення у справі - залишенню в силі. 
Керуючись ст.ст.258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2025 року без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 27 травня 2026 року. 

Головуючий: Судді: