16.06.2026  Справа № 363/7771/25 

РІШЕННЯ
Іменем України
ЗАОЧНЕ
16 червня 2026 року м. Вишгород 
Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого – судді Свєтушкіної Д.А., за участю секретаря судового засідання Галай О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,- 

УСТАНОВИВ:
До Вишгородського районного суду Київської області представника позивача адвоката Хребет Т.І. надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 31.08.2025 року о 02 год. 44 хв. в с. Нові Петрівці по вул. Вишгородська, 66, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю: транспортного засобу FORD EDGE, д.н.з. НОМЕР_1 за кермом якого знаходився ОСОБА_1 , та транспортного засобу AUDI A8, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Згідно постанови Вишгородського районного суду Київської області від 13.10.2025 року у справі № 363/5597/25 ДТП трапилась у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого завдано механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам. Також, згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, зокрема, статтею 122-4 КУпАП у зв`язку із залишенням ним місця ДТП. Крім того, ОСОБА_1 не було письмово повідомлено Страхову компанію «ББС ІНШУРАНС» як передбачено вимогам підпунктом 33.1.4 пункту 31.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначила, що до Страхової компанії «ББС ІНШУРАНС» звернувся ОСОБА_2 , власник транспортного засобу AUDI A8, д.н.з. НОМЕР_2 (який є потерпілою особою у ДТП, що сталася 31.08.2025 року) із заявою про виплату страхового відшкодування від 23.09.2025 року. На виконання умов договору страхування, Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС» здійснила виплату страхового відшкодування потерпілій особі на загальну суму 160 000,00 грн на користь власника транспортного засобу AUDI A8, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 . З огляду на вищевикладене представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача кошти в розмірі 160 000,00 грн, судовий збір в розмірі 3 028,00 грн, а також понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.
09 січня 2026 року ухвалою судді Вишгородського районного суду Київської області позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явилася, до суду подала заяву, в якій просить розглянути справу без участі їхнього представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, своїм правом на подачу відзиву не скористався, а тому суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи та вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом установлено, що 31.08.2025 року о 02 год 44 хв в с. Нові Петрівці по вул. Вишгородська, 66, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки Ford, державний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу та, як наслідок, здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки Audi, державний номер НОМЕР_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст. 124 КУпАП.
Крім того, 31.08.2025 року о 02 год. 45 хв. в с. Нові Петрівці по вул. Вишгородська, 66, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки Ford, державний номер НОМЕР_1 , на порушення встановлених правил дорожнього руху України, залишив місце скоєння дорожньо-транспортної пригоди та не повідомив про факт ДТП уповноважений орган чи підрозділ Національної поліції, чим порушив п.п. 2.10а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст. 122-4 КУпАП.
Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 13 жовтня 2025 року по справі № 363/5597/25, яка набрала законної сили 27.11.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП.
Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. (ч. 6 ст. 82 ЦПК України).
Станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована у АТ «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-225691333 (забезпечений транспортний засіб - автомобіль марки Ford, державний номер НОМЕР_1 ) з лімітом страхової суми на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну – 160 000 грн.
23.09.2025 року власник пошкодженого транспортного засобу Audi, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 , звернувся до АТ «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС» із заявою про виплату страхового відшкодування.
24.09.2025 року транспортний засіб Audi державний номер НОМЕР_2 було оглянуто на пошкодження, що підтверджується актом огляду транспортного засобу.
Згідно ремонтної калькуляції № 161855LO від 14.10.2025 року, вартість матеріального збитку автомобілю Audi державний номер НОМЕР_2 становить 166 627,33 грн.
29.10.2025 року АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» було складено страховий акт № 161855/1.
На підставі вищевказаних документів 07.11.2025 року АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» здійснила виплату потерпілому ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в розмірі 160 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 297510 від 07.11.2025 року.
Позивач намагався вирішити цей спір з відповідачем в досудовому порядку, шляхом звернення до відповідача із заявою - вимогою від 12.11.2025 року про необхідність відшкодування витрат АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» у сумі 160 000,00 грн, однак попередження з вимогою залишилась ним без реагування і задоволення, в добровільному порядку витрати не компенсовані АТ «СК «ББС ІНШУРАНС».
Відповідно до положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 18 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон № 3720-IX)) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.
Як передбачено ст. 27, 28 Закону № 3720-IX у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди майну потерпілої особи такій особі відшкодовуються матеріальні збитки, пов`язані з: пошкодженням чи знищенням транспортного засобу потерпілої особи; пошкодженням чи знищенням дороги, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; пошкодженням чи знищенням іншого майна потерпілої особи, крім випадків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 30 цього Закону; проведенням робіт, необхідних для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; пошкодженням транспортного засобу внаслідок його використання для доправлення потерпілої особи до закладу охорони здоров`я, у тому числі забрудненням салону такого транспортного засобу; доставкою (транспортуванням), зокрема з використанням спеціального автомобіля-евакуатора, пошкодженого транспортного засобу потерпілої особи з місця дорожньо-транспортної пригоди, якщо такий транспортний засіб не може рухатися самостійно.
Страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних із: відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами другою і третьою цієї статті; евакуацією (доставкою) транспортного засобу в межах 150 кілометрів (якщо інша відстань не погоджена між страховиком (МТСБУ) та потерпілою особою) від місця дорожньо-транспортної пригоди на території України до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки на території України, або до місця здійснення відновлювального ремонту на території України, а також від місця проживання потерпілої особи або місця стоянки на території України до місця здійснення відновлювального ремонту на території України; оплатою послуг стоянки, якщо транспортний засіб з поважних причин необхідно перемістити на стоянку, але не більше ніж до дати отримання страхової виплати.
Витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до частини третьої цієї статті.
Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Крім того, відповідно до п.п. в п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 3720-IX страховик після здійснення страхової виплати має право зворотної вимоги до особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду (особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду), якщо така особа після дорожньо-транспортної пригоди за її участю самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 31 цього Закону) чи відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів (лікарських препаратів), що знижують увагу та швидкість реакції, або така особа до проведення зазначеного огляду вжила алкоголь, наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги, а також лікарські засоби (лікарські препарати), виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Судом установлено, що відповідачем не було добровільно сплачено на користь АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» матеріальну шкоду в розмірі 160 000,00 грн.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи, що судом установлено на підставі зібраних по справі доказів те, що АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» виплачено страхове відшкодування за укладеним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оцінюючи належність та допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь страховика, виплаченої суми у розмірі 160 000,00 грн, як з особи відповідальної за заподіяння шкоди, яка після ДТП самовільно залишила місце пригоди, тож позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. 
Щодо вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду, у справі № 910/12876/19, звернула увагу на те, що при зверненні з клопотанням про стягнення витрат на правничу допомогу, адвокатом повинно бути надано детальний опис витраченого часу на певний вид робіт (підготовка додаткових пояснень, підготовка до судових засідань, аналіз матеріалів судової справи, тощо).
Подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Інформація, яка міститься в акті приймання-передачі виконаних робіт, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.
Також, відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 922/2604/20, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.
Отже, стороною, яка просить стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу, має бути надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, акту прийому-передачі виконаних робіт, та інші докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість.
Як вбачається з матеріалів справи стороною позивача висунуто вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000 року, натомість позивачем не було надано суду достатніх доказів понесених витрат, а саме: обґрунтованого розрахунку суми судових витрат, доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, не зазначено час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), заява про надання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду стороною позивача заявлена не була, а тому суд вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу судових витрат при ухваленні цього рішення та не вбачає правових підстав для задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. у зв`язку з недоведеністю їх наявності.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останнім при зверненні до суду судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, 

УХВАЛИВ:
Позовну заяву Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС» кошти в розмірі 160 000 (сто шістдесят тисяч) гривень 00 копійок та судовий збір в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Повне судове рішення складено 29 червня 2026 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вишгородського районного суду Київської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС», код ЄДРПОУ: 20344871, місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Білоруська, 3.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Д.А. Свєтушкіна