УХВАЛА
17 червня 2026 року
м. Київ
справа № 202/4210/22
провадження № 51-1528 ск 26
Суддя-доповідач Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 , розглянувши клопотання та заяву засудженого ОСОБА_2 про зупинення виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2026 року щодо нього,
встановила:
Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2023 року ОСОБА_2 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 Кримінального кодексу України (далі - КК) та виправдано у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Також цим вироком ОСОБА_2 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 122 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі частин 1 та 2 ст. 70, ст. 72 КК за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні. 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2026 року задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 про закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 122 КК, у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.
Вирок місцевого суду в частині засудження ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КК скасовано та звільнено його від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження за обвинуваченням у цій частині закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Також Дніпровський апеляційний суд 02 березня 2026 постановив ухвалу якою частково задовольнив апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_2 . Вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_2 змінив у частині призначеного за ч. 3 ст. 185 КК покарання. Постановив вважати ОСОБА_2 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК звільнив ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та поклав на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК. В іншій частині вирок суду залишив без змін. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду від 04 червня 2026 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2026 року.
Засуджений ОСОБА_2 у порядку п. 4 ч. 1 ст. 430 КПК, звернувся до суду касаційної інстанції з клопотанням та заявою про зупинення виконання ухвали суду апеляційної інстанції від 02 березня 2026 року, що оскаржується. Вивчивши клопотання, приходжу до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для цього. При цьому, відкриття касаційного провадження не є безумовною підставою для зупинення виконання судового рішення, у зв`язку із чим клопотання засудженого ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.
Керуючись ч. 1 ст. 430 КПК, суддя
постановила:
Відмовити у задоволенні клопотання та заяви засудженого ОСОБА_2 про зупинення виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2026 року щодо нього.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач ОСОБА_1