Справа № 502/369/23 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року м. Кілія
Кілійський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Березнікова О.В.,
за участю секретаря судового засідання – Урсул Г.К.,
представника позивача – ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_3 ,
третьої особи: ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування державної реєстрації земельної ділянки,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідачів Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування державної реєстрації земельної ділянки.
В обгрунтування поданого позову, зазначено, що в позивач в порядку спадкування оформив право власності на майно свого померлого брата ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в судовому порядку, що підтверджено рішенням суду від 03.09.2021 року по справі 502/1248/21. До спадкового майна також увійшов і житловий будинок померлого брата за адресою АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_2 ). 
Під час оформлення права власності в порядку спадкування після смерті брата, позивач постійно доглядав за будинком та присадибною ділянкою. Влітку 2021 року побачив, що частину земельної ділянки оглядає сусід та проводить якісь заміри, та який усно повідомив, що частину земельної ділянки, Вилківська міська рада дала згоду на виділення ОСОБА_2 . Після цього позивач був на особистому прийомі у голови Вилківської міської ради, де йому повідомлено, що у зв`язку з тим, що він оформляє документи на будинок брата в порядку спадкування, то відповідно на всю земельну ділянку, на якому розташоване домоволодіння, має право лише він. На що міський голова його заспокоїв та завірив, що жодних рішень щодо виділення частини земельної ділянки іншим особам міська рада приймати не буде. Однак, сусід в липні почав демонтувати огорожу домоволодіння та встановив нову огорожу ,таким чином зайнявши частину земельної ділянки площею 0,04 га. 
Після цього, позивач 08.07.2021 подав до Вилківської міської ради письмову заяву з проханням не надавати у власність ОСОБА_2 частину земельної ділянки домоволодіння на яке він на той час оформлював право власності в судовому порядку. Однак відповіді на цю заяву не отримав, але повірив усним запевненням, що цю земельну ділянку жодним чином сторонній особі не передадуть. 
Однак, вже наприкінці 2022 року коли позивач звернувся до Вилківської міської ради про передачу йому земельної ділянки площею 0.21 га під будинком, він отримав листа від Вилківської міської ради, що стосовно оформлення ділянки під будинком йому потрібно звернутися до суду бо має місце спірне питання так як частину цієї земельної ділянки передано ОСОБА_7 та є окремий кадастровий номер. 
Також виконком надав позивачу копії документів, що стали підставою для винесення рішення на користь ОСОБА_7 та копію рішень міської ради. 
Як зазначає представник позивача, в даному випадку відповідач, до винесення рішення Вилківської міської ради про надання їй безоплатно у власність вищевказаної земельної ділянки нею не користувалась, а фактично ця ділянка була у користуванні позивача, як спадкоємця.
На підставі вищевикладеного, позивач просить суд:
-визнати незаконними (недійсними) та скасувати рішення Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 16.03.2021 року №265 VIII сесії VIII скликання «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 » та рішення Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 25.06.2021 року № 634 XII сесії ХІІІ скликання «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 », на підставі яких ОСОБА_2 набула безоплатно право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5122380800:02:002:0313,площею 0,0400 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства;
-визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки в державному земельному кадастрі з кадастровим номером 5122380800:02:002:0313, площею 0,0400 га, цільове призначення: з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: АДРЕСА_2 ;
-скасувати державну реєстрацію в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5122380800:02:002:0313, площею 0,0400 га, та припинити право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 5122380800:02:002:0313.
07.06.2023 року від відповідача по справі надійшов відзив на позов в якому зазначено, що позовні вимоги вона не визнає, оскільки рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 03.09.2021p. у справі № 502/1248/21, на яке посилається позивач, за ним визнано право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначеним рішенням суду не розглядалося та не вирішено питання щодо земельної ділянки під зазначеним будинком, господарськими будівлями та спорудами. Розгляд цієї справи був розпочатий судом 10.08.2021 p., тобто, виходячи з позовної заяви позивача, на той час, коли він знав про рішення Вилківської міської ради про надання згоди про відведення земельної ділянки відповідачці, та про затвердження міською радою проекту землеустрою. Однак, звертаючись до суду, позивач не ставив питання про своє право на зазначену земельну ділянку. 
З часу смерті власника будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_6 у 2012 році позивач не вжив жодних заходів щодо успадкування будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а також не здійснив необхідних дій, передбачених законодавством України щодо набуття прав на земельну ділянку під цим будинком. Натомість, відповідачем така процедура виконана, і вона отримала право на земельну ділянку площею 0,0400 га на законних підставах. 
Окрім того, за адресою: АДРЕСА_2 проживає інша особа – ОСОБА_4 , у належному йому будинку разом зі своєю сім`єю, у зв`язку з чим, рішенням Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області порушено саме його права.
На підставі викладеного, відповідач просила відмовити в задоволенні позову.
16.02.2024 року від відповідача по справі, надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що відповідач звернулася згідно порядку, що передбачений ст.118 Земельного Кодексу України до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в межах їх повноважень,відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України з заявою про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0400 га із земель сільськогосподарського призначення, розташованої за адресою АДРЕСА_1 на території Вилківської територіальної громади. За результатами вищевказаної заяви, відповідачу надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0400 га для ведення особистого селянського господарства, за вищевказаною адресою. Проект землеустрою на замовлення ОСОБА_2 виготовлено ТОВ «Бюро проектування та експертизи», в подальшому на підставі вищезазначеного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 5122380800:02:002:0313 та відповідні відомості внесені до Державного земельного кадастру. 
25 червня 2021 року Вилківською міською радою Ізмаїльського району Одеської області було прийнято рішення № 634 ХII сесії VIII скликання «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 », згідно з яким відповідачу передано безоплатно у власність земельну ділянку кадастровий номер 5122380800:02:002:0313 площею 0,0400 га для ведення особистого селянського господарства. Відповідач здійснила вищезазначені дії з метою реалізації свого конституційного права на землю у спосіб і порядок як це передбачено чинним законодавством України. Позивач жодним чином не зазначив підстав, чому відповідач повинна бути позбавлена права набути земельну ділянку та які саме дії відповідачки є незаконними. З позову вбачається, що позивач вважає про наявність у нього переважного права на спірну земельну ділянку, але він не обґрунтував, що йому перешкоджало здійснити дії щодо внесення відомостей до державного земельного кадастру про ділянку, яку він бажає набути у власність, раніше. Тобто твердження Позивача у позові, що він має право на спірну земельну ділянку є і вона йому належить як власнику житлового будинку є безпідставним. Відповідно до рішення Кілійського районного суду Одеської області від 03.09.2021 р. у справі № 502/1248/21, на яке посилається Позивач, за ним визнано право власності лише на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначеним рішення суду не розглядалося та не вирішено питання щодо земельної ділянки під зазначеним будинком, господарськими будівлями та спорудами. Позивач не ставив питання про своє право на зазначену спірну земельну ділянку. 
На підставі вищевикладеного, представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову.
Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області закрито підготовче судове засідання.
Позивач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні, посилаючись на обставини викладені в позові, просив задовольнити позовну заяву у повному обсязі.
Представник відповідача Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась.
Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві та додаткових поясненнях.
Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_2 в лютому 2021 року звернулась з письмовою заявою до Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 04 га у власність для ведення особистого селянського господарства в м. Десантне Кілійського району Одеської області, /а. с. 13/.
Рішенням VIII сесії VIII скликання Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 265 від 16.03.2021 року, надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: АДРЕСА_2 – площею 0, 0400 га, для ведення особистого селянського господарства, /а. с. 11/.
У червні 2021 року ОСОБА_2 звернулась з письмовою заявою до Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області про затвердження проекту землеустрою вищевказаної ділянки, /а. с. 14/.
Відповідно до рішення ХІІ сесії VIII скликання Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 634 від 25.06.2021 року, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 5122380800:02:002:0313, площею 0, 0400 га, для ведення особистого селянського господарства, /а. с. 12/.
08.07.2021 року за вх. № С143 ОСОБА_5 звернувся з письмовою заявою до Голови Вилківської міської ради відповідно до якої просив не затверджувати рішення № 265 від 16.03.2021 року, /а. с. 15/.
21.11.2022 року за вих. № 2252/01-26 Вилківською міською радою Ізмаїльського району Одеської області на адресу місця проживання ОСОБА_5 , відповідно до якої повідомила, що спірне питання з приводу земельної ділянки суміжної з ОСОБА_8 можливо вирішити лише в судовому порядку, /а. с. 16/.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 293327638 від 30.12.2021 року, вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , /а. с. 17/.
Згідно довідки за вих. № 369 від 05.07.2022 року, виданої Виконавчим комітетом Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області вбачається, що розмір земельної ділянки, належної ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 складає 0, 21 (присадибна ділянка -0,21 га), /а. с. 21/.
Відповідно до акту депутата Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області вбачається, що є встановлення нової огорожі в бік і зменшення площі ділянки по АДРЕСА_1 . При цьому вбачається, що стара огорожа демонтована, але частина її стовпчиків від неї залишилися, а нова огорожа встановлена на відстані, чим зменшує ділянку АДРЕСА_1 з 0, 21 га до АДРЕСА_3 га, /а. с. 26/.
Рішенням Виконавчого комітету Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 320 від 26.11.2021 року, змінено адресу об`єкту нерухомого майна – житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 на наступну адресу: АДРЕСА_1 , /а. с. 27/.
Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 195972, виданого 03.12.2009 року Десантненською сільською радою Кілійського району Одеської області вбачається, що ОСОБА_4 на підставі рішення від 09.10.2009 року № 180-V-XIX Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області є власником земельної ділянки площею 0, 0075 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: 5122380800:02:002:0140, /а.с. 42/.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2023 року по справі № 420/20160/23, у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, третя особа – ОСОБА_2 про визнання противоправним та скасування рішення – відмовлено, /а. с. 69-70/.
Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності.
Згідно зі статтею 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно з пунктом 34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради відповідно до закону вирішуються питання регулювання земельних відносин.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Земельного кодексу України земельне законодавство базується, зокрема, на принципах забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю.
Так, абзацом 1 ст. 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, зокрема, належить: а) розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; д) організація землеустрою; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.
Відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Згідно з пунктом «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Пунктом «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га.
гідно ч.1 ст.122 Земельного Кодексу України (далі ЗК України), сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.118 ЗК України, громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) приймає рішення про її затвердження та передачу земельної ділянки у власність або вмотивоване рішення про відмову.
Частиною 9 ст.118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Згідно абз.4 ч.3 ст.123 ЗК України, у разі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування, що передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність та користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або з дня повідомлення особою, зацікавленою в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, про замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у порядку, передбаченому цією частиною, відобразити на картографічній основі Державного земельного кадастру орієнтовне місце розташування земельної ділянки, зазначити дату та номер відповідного рішення, а також майбутнє цільове призначення земельної ділянки. Зазначена інформація оприлюднюється на безоплатній основі на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Відповідно до пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.
Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи (п.109 Порядку).
Постановою Верховного Суду від 02.06.2021 у справі № 700/316/20-ц, суд установив, що звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки у власність чи користування зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод. Зазначений інтерес, у випадку формування земельної ділянки за заявою такої особи та поданими документами, підлягає правовому захисту. Погодження та затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка раніше сформована на підставі проєкту землеустрою іншої особи, порушує законний інтерес такої особи щодо можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру приватизації земельної ділянки та суперечить вимогам землеустрою. За наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі земельних ділянок в межах встановлених норм (ст. 121 Земельного кодексу України), першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проєкту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього відсутні законні перешкоди.
Тож, вказаною постановою визначено, що надання дозволів на виготовлення проєкту землеустрою на одну і ту ж ділянку декільком особам цілком правомірне. А у разі спору захищатиметься право тієї особи, на підставі проєкту землеустрою якої сформована відповідна ділянка. Якщо ж ділянка вже була раніше сформована, то захисту підлягатиме право особи, яка раніше звернулась до органу розпорядження землею із проханням затвердити належним чином розроблену та погоджену документацію із землеустрою.
Частиною 1 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про зареєстровані права власності на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав.
Згідно ч.3 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.
Частиною 4 статті 24 вказаного Закону передбачено, що для державної реєстрації земельної ділянки державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; документація із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки, в електронній формі та формі електронного документа.
Відповідно до частин 8 -10 статті 24 Закону, на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки. При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Відповідно до ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним і скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Згідно змісту ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
У ч. 1 ст. 50 Закону України «Про землеустрій» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються лише у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (провадження № 14-28цс20) зазначено, що: «у дозволі на виготовлення проекту землеустрою визначається лише приблизна площа земельної ділянки та орієнтовне місцезнаходження (наприклад, земельний масив, у межах якого вона буде знаходитись). Конкретизується ж земельна ділянка у проекті землеустрою. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає інформацію щодо меж земельної ділянки та інформацію, важливу для визначення можливості використання земельної ділянки у той чи інший спосіб, зокрема перелік обмежень у використанні земельних ділянок (меж охоронних зон (наприклад, біля ліній електропередач), зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель); матеріали погодження проекту землеустрою тощо (стаття 50 Закону України «Про землеустрій»). Отже, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет оренди. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати в оренду в майбутньому.
У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц (провадження № 14-301цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку.
Звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки в оренду зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод.
Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки у власність чи користування зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод. Зазначений інтерес, у випадку формування земельної ділянки за заявою такої особи та поданими документами, підлягає правовому захисту. Погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка раніше сформована на підставі проекту землеустрою іншої особи, порушує законний інтерес такої особи щодо можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру приватизації земельної ділянки та суперечить вимогам землеустрою. За наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі земельних ділянок в межах встановлених норм (стаття 121 ЗК України), першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проекту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього відсутні законні перешкоди.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 540/861/16-ц (провадження № 14-660цс19) дійшла висновку про те, що зайняття земельних ділянок, зокрема шляхом часткового накладення земельних ділянок, треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його володіння цими ділянками. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном шляхом визнання недійсним рішення, на підставі якого видано відповідні державні акти, так і самих актів на право власності на земельні ділянки та скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки відповідачів.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 31.05.2023 у справі №515/1315/18,належним доказом у справі, який би підтвердив чи спростував накладення земельних ділянок, може бути лише висновок земельно-технічної експертизи, після якого суд вирішує наявність чи відсутність порушених речових прав позивачів на земельну ділянку.
Жодних доказів порушення стороною відповідача норм чинного законодавства при прийнятті рішення № 265 VIII сесії VIII скликання «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 » та рішення Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 25.06.2021 року № 634 XII сесії ХІІІ скликання «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 », на підставі яких ОСОБА_2 набула безоплатно право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5122380800:02:002:0313,площею 0,0400 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарств, матеріали справи не містять. Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не є правовстановлюючим актом; правовідносини, пов`язані з прийняттям та реалізацією такого рішення не підпадають під визначення приватноправових, оскільки не породжують особистих майнових прав та зобов`язань осіб.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Вимоги про визнання незаконними та скасування рішення органу місцевого самоврядування щодо земельної ділянки можуть бути заявлені особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цієї особи. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 592/10260/16 (провадження № 61-5017св19).
Таким чином, виходячи з наведеного, враховуючи відсутність підстав для визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою та в подальшому його затвердження, суд приходить до висновку, що вимога про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5122380800:02:002:0313, яка є похідною вимогою, теж не підлягає задоволенню.
З урахуванням наведених вище та досліджених судом доказів, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.
Керуючись ст.ст.6-13, 81, 133, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 279, 354 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В :
В задоволенні позову ОСОБА_5 до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування державної реєстрації земельної ділянки – відмовити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.05.2026 року.

Суддя О.В. Березніков