465/2389/24
2-др/465/41/26

Додаткове
РІШЕННЯ
Іменем України
08.06.2026 м. Львів 
Суддя Франківського районного суду м. Львова Мартьянова С.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №465/2389/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення порядку володіння та користування земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В:

21.05.2026 представник позивача через систему «Електронний суд» звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила суд стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 57 000,00 грн; витрати пов`язані із проведенням експертизи в розмірі 39 380,00 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору.
В обґрунтування заяви зазначає, що 18 травня 2026 року Франківським районним судом м. Львова було винесено рішення по справі 465/2389/24, відповідно до якого позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення порядку володіння та користування земельною ділянкою – задоволено. Встановлено порядок користування земельною ділянкою з кадастровим номером: 4610136900:05:006:0025, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно варіанту №3 висновку експерта Перепелиці Б.Ю. за результатом проведення експертизи від 27.08.2024 №01/05-24.
Ще 04.05.2026 року представником позивача - адвокатом Ковальською О.Б. було подано клопотання про стягнення судових витрат та долучено докази їх понесення. Однак під час ухвалення рішення від 18.05.2026 року судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат.
Однією з основних засад цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. До витрат, що пов`язані з розглядом справи, відносяться витрати на правничу допомогу.
Відповідно до ч.3 ст. 270 ЦПК України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
До заяви про ухвалення додаткового рішення, яка подана представником позивача через систему «Електронний суд» долучено квитанцію про доставку документів до зареєстрованого електронного кабінету користувача ЄСІТС – представника відповідача ОСОБА_4 . 
З врахуванням положень ч.3 ст. 270 ЦПК України сторони в судове засідання для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення не викликалась, у зв`язку із чим фіксація судового засідання не здійснювалась у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.
При вирішенні питання про ухвалення додаткового рішення суд приходить до наступного висновку. 
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 18.05.2026 закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення порядку володіння та користування житловим будинком.
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 18.05.2026 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення порядку володіння та користування земельною ділянкою – задоволено. 
Як вбачається з матеріалів справи, 04.05.2026 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про стягнення судових витрат, які складаються із витрат на правничу допомогу у розмірі 57000,00 грн. та витрат пов`язаних із проведенням експертизи в розмірі 39 380,00 грн.
Також, 21.05.2026 року представник позивача через систему «Електронний суд» звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила суд стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 57 000,00 грн; витрати пов`язані із проведенням експертизи в розмірі 39 380,00 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. 
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1937,92 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0.3555390745.1 від 28.03.2024. 
У зв`язку з тим, що ухвалою суду від 18.05.2026 в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення порядку володіння та користування житловим будинком провадження було закрито, та позовні вимоги щодо визначення порядку володіння та користування земельною ділянкою задоволено у повному обсязі, то з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 968,96 грн. 
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката,несуть сторони,крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до п. 45 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, а якщо таке клопотання заявлено двома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну. Тому в ухвалі про призначення експертизи суд вправі зобов`язати відповідну сторону перерахувати, у тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи експертній установі (судовому експерту, який не є працівником державної спеціалізованої установи) (стаття 7 Закону України "Про судову експертизу"). Після закінчення розгляду справи витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 88 ЦПК ( ст. 141 ЦПК України в чинній редакції).
Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Так, в матеріалах справи міститься: ордер на надання правничої допомоги серії ВС №1310942 від 18.09.2024, договір №22.03-01-24 про надання правової допомоги віл 22.03.2024, в якому у п. 3.1.1 зазначено, що за послуги, передбачені п.п. 1.2.1,1.2.2, 1.2.3, 1.2.4 пункту 1.1 статті 1 Договору, в суді першої інстанції суму в розмірі 45000,00 грн., які сплачуються замовником: 25000 в день підписання договору, 15000 протягом 30 днів з моменту підписання цього договору (фіксований розмір винагороди), додаткова угода від 30.12.2025 до договору №22.03-01.24 про надання правової допомоги віл 22.03.2024, акт приймання-передачі наданих послуг за договором 22.03-01.24 від 22.03.2024 про надання правової допомоги від 01.05.2026, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №002545 від 17.03.2023, рахунок ФОП ОСОБА_5 на суму 39380,00 грн., квитанція про сплату коштів ФОП ОСОБА_5 у розмірі 39380,00 грн. в призначені платежу вказано: оплата за рах. 01-05/2024 за висновок експерта Гунц Д.Т. 
Представник відповідача під час розгляду справи в судовому засіданні зазначив, що витрати на правничу допомогу є не співмірними, та заперечував проти них. 
У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Отже, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з реальності та розумності розміру таких.
Враховуючи усе вищенаведене в сукупності, суть спору та причини виникнення такого, а також те, що представником відповідача фактично заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 28 500,00 грн., які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, а також стягнути з відповідача витрати за проведення експертизи у розмірі 39380,00 грн. 
Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 259, 270, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №465/2389/24 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 68848 (шістдесят вісім тисячі вісімсот сорок вісім) грн. 96 коп., які складаються з судового збору у розмірі 968 грн. 96 коп., витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 28500 грн. 00 коп., та витрати за проведення експертизи у розмірі 39380 грн. 00 коп. 
Додаткове рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Мартьянова С.М.