Справа № 650/2643/24
провадження № 2/650/501/26

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2026 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області 
в складі: головуючого - судді Сікори О.О.,
за участю секретаря - Завістовської Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в селищі Велика Олександрівка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,

в с т а н о в и в :

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит № 3548510 від 05 вересня 2021 року у розмірі 41 700,00 грн.
Щодо судових витрат представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 05 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 3548510, відповідно до умов якого кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію та виконати інші зобов`язання у строки та на умовах, визначених договором.
Договір був укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору, заповнив заяву на отримання кредиту, підтвердив укладення договору шляхом введення одноразового ідентифікатора та зазначив реквізити банківської картки, на яку кредитодавцем у подальшому було перераховано кредитні кошти.
Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, у визначений договором строк кредит не повернув, проценти та інші платежі не сплатив, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
15 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 15/12-2021-22, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит № 3548510 від 05 вересня 2021 року, укладеним із ОСОБА_1 .
У подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за цим договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на підставі договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року.
У зв`язку з переходом права вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» набуло права кредитора за договором про споживчий кредит № 3548510 від 05 вересня 2021 року та має право вимагати від відповідача погашення заборгованості.
Станом на 10 травня 2024 року загальний розмір заборгованості відповідача за договором становить 41 700,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5 000,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 35 750,00 грн; заборгованість за процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості - 0,00 грн; заборгованість за комісією - 950,00 грн.
У відзиві на позов представник відповідача Гончаренко Валерія Валеріївна просить у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування заперечень представник відповідача зазначила, що позовні вимоги ґрунтуються на формальному посиланні позивача на нібито укладений договір про споживчий кредит та односторонньому розрахунку заборгованості. На думку сторони відповідача, позивач не надав належних і допустимих доказів укладення кредитного договору саме з відповідачем, належного підписання цього договору, отримання відповідачем грошових коштів, правомірності нарахування процентів і комісії, а також наявності у позивача права вимоги.
ОСОБА_1 не підписував договір про споживчий кредит № 3548510 від 05 вересня 2021 року та не надавав усвідомленої згоди на його укладення в електронній формі. Позивач не довів, що саме відповідач проходив процедуру реєстрації та ідентифікації позичальника, що номер телефону, на який нібито надсилався одноразовий ідентифікатор, належить відповідачу, а також що цей ідентифікатор був отриманий і введений саме відповідачем.
Крім того, представник відповідача зазначила, що надана позивачем копія кредитного договору не містить електронного цифрового підпису або електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідача у формі, яка б відповідала вимогам Закону України «Про електронну комерцію». У зв`язку з цим сторона відповідача вважає, що позивач не довів факту укладення між відповідачем та ТОВ «Мілоан» договору про споживчий кредит.
Також представник відповідача зазначила, що необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання, за яким таке право відступається. Оскільки, на переконання сторони відповідача, позивач не довів факту укладення кредитного договору та існування зобов`язання відповідача перед первісним кредитором, відсутні підстави вважати, що ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до відповідача.
Окремо представник відповідача заперечила проти заявленого розміру заборгованості за процентами, зазначивши, що сума процентів у розмірі 35 750,00 грн є явно завищеною, неспівмірною із тілом кредиту у розмірі 5 000,00 грн та такою, що не відповідає принципам справедливості, добросовісності і розумності. Представник відповідача вказала, що у разі визнання судом факту укладення договору розмір процентів має бути зменшений до 2 500,00 грн, що не перевищує 50 відсотків від тіла кредиту.
Щодо витрат на правничу допомогу представник відповідача зазначила, що заявлений позивачем розмір таких витрат у сумі 13 000,00 грн є неспівмірним із ціною позову, складністю справи, обсягом виконаної адвокатом роботи та часом, витраченим на її виконання, у зв`язку з чим заперечила проти їх стягнення з відповідача.
У відповіді на відзив представник позивача Ткаченко Марія Миколаївна зазначила, що доводи представника відповідача щодо неукладення договору та відсутності волевиявлення відповідача є необґрунтованими, оскільки електронний договір відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» може бути укладений із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Під час укладення договору відповідач здійснив дії, спрямовані на отримання кредиту, заповнив відповідну заявку на сайті кредитодавця, отримав одноразовий ідентифікатор на зазначений ним номер мобільного телефону та ввів його з метою підписання договору. На підтвердження цих обставин позивачем надано довідку про ідентифікацію, яка містить необхідну інформацію щодо підписання кредитного договору в електронній формі.
Крім того, представник позивача зазначила, що АТ «Універсал Банк» на виконання ухвали суду надав лист від 31 грудня 2025 року, відповідно до якого банківська картка № НОМЕР_1 була емітована на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . Також банк повідомив, що 05 вересня 2021 року на вказану картку було здійснено зарахування коштів у сумі 5 000,00 грн, а фінансовим номером за карткою у період з 05 вересня 2021 року по 09 вересня 2021 року був номер телефону НОМЕР_3 , який знаходився в анкетних даних відповідача.
Наведені обставини підтверджують факт зарахування кредитних коштів на картку відповідача, використання відповідачем зазначеного номера телефону та укладення ним договору про споживчий кредит № 3548510 від 05 вересня 2021 року.
Щодо нарахування процентів представник позивача зазначила, що умовами договору передбачено можливість пролонгації строку кредитування, а також право кредитодавця у разі прострочення виконання грошового зобов`язання нараховувати проценти за стандартною базовою ставкою як проценти за порушення грошового зобов`язання відповідно до статті 625 ЦК України. У зв`язку з цим представник позивача вказала, що нарахування процентів після спливу строку кредитування здійснювалось на підставі пункту 4.2 договору та частини другої статті 625 ЦК України.
Також представник позивача зазначила, що заборгованість за процентами нарахована до 23 лютого 2022 року з урахуванням обмежень, встановлених законодавством у зв`язку з воєнним станом, а тому підстави для зменшення заявленого до стягнення розміру процентів відсутні.
Щодо витрат на правничу допомогу представник позивача зазначила, що заявлена до стягнення сума у розмірі 13 000,00 грн є співмірною зі складністю справи, обсягом наданої правничої допомоги, ціною позову та значенням справи для позивача. Представник позивача вказала, що відповідач не довів неспівмірності таких витрат, у зв`язку з чим підстави для відмови у їх стягненні або зменшення їх розміру відсутні.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників.
Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, суд дійшов таких висновків.
Суд встановив, що 05 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 3548510.
З копії договору про споживчий кредит № 3548510 від 05 вересня 2021 року видно, що кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у строки та на умовах, визначених договором.
Відповідно до пункту 1.2 договору сума кредиту становить 5 000,00 грн. Відповідно до пункту 1.3 договору кредит надається строком на 30 днів, з 05 вересня 2021 року. Відповідно до пункту 1.4 договору дата повернення кредиту та сплати комісії і процентів за користування кредитом визначена 05 жовтня 2021 року.
Відповідно до пункту 1.5 договору загальні витрати позичальника за кредитом становлять 3 950,00 грн, що складаються з комісії за надання кредиту у розмірі 950,00 грн та процентів за користування кредитом у розмірі 3 000,00 грн.
Відповідно до пункту 1.5.1 договору комісія за надання кредиту становить 950,00 грн, яка нараховується одноразово за ставкою 19,00 % від суми кредиту.
Відповідно до пункту 1.5.2 договору проценти за користування кредитом становлять 3 000,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Відповідно до пункту 1.6 договору стандартна базова процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
З додатку № 1 до договору про споживчий кредит № 3548510 від 05 вересня 2021 року видно, що за графіком платежів позичальник повинен був 05 жовтня 2021 року сплатити кредитодавцю 8 950,00 грн, з яких: тіло кредиту - 5 000,00 грн, проценти за користування кредитом - 3 000,00 грн, комісія за надання кредиту - 950,00 грн.
З паспорта споживчого кредиту № 3548510 видно, що позичальнику до укладення договору була зазначена інформація про суму кредиту 5 000,00 грн, строк кредитування 30 днів, процентну ставку 2,00 % за кожен день користування кредитом у межах строку кредитування, стандартну базову ставку 5,00 % за кожен день користування кредитом, комісію за надання кредиту 950,00 грн та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача 8 950,00 грн.
З анкети-заяви на кредит № 3548510 видно, що 05 вересня 2021 року була створена заявка на отримання кредиту, в якій зазначені анкетні дані ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер мобільного телефону НОМЕР_3 , паспорт громадянина України НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .
З цієї анкети-заяви також видно, що заяву заповнено 05 вересня 2021 року, автоматичну перевірку, перевірку у БКІ, скоринг, підтвердження зміни умов, оброблення та підписання договору здійснено 05 вересня 2021 року, рішення за заявою погоджено, погоджена сума кредиту становила 5 000,00 грн, погоджений строк кредитування - 30 днів, комісія за надання кредиту - 19,00 % одноразово, ставка процентів - 2,00 % за кожен день користування.
З довідки про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» видно, що клієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , за яким укладено договір № 3548510 від 05 вересня 2021 року, ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником здійснено шляхом підписання аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора W21164. Дата відправлення ідентифікатора позичальнику - 05 вересня 2021 року. Номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор, - 380930654903.
З платіжного доручення № 55552267 від 05 вересня 2021 року видно, що ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на картковий рахунок НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн. Призначення платежу: кошти згідно договору № 3548510.
Крім того, відповідно до листа АТ «Універсал Банк» від 31 грудня 2025 року банківська картка № НОМЕР_1 була емітована банком на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , а 05 вересня 2021 року на вказану картку було здійснено зарахування коштів у сумі 5 000,00 грн. Фінансовим номером за цією карткою у період з 05 вересня 2021 року по 09 вересня 2021 року був номер телефону НОМЕР_3 , який знаходився в анкетних даних ОСОБА_1 .
Оцінюючи наведені докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позивач надав належні та допустимі докази укладення договору про споживчий кредит № 3548510 від 05 вересня 2021 року саме ОСОБА_1 , погодження відповідачем істотних умов договору, використання ним одноразового ідентифікатора для акцепту договору, а також фактичного перерахування кредитних коштів у розмірі 5 000,00 грн на банківську картку, емітовану на ім`я відповідача.
Доводи представника відповідача про те, що відповідач не підписував договір, не отримував кредитні кошти та не надавав усвідомленої згоди на укладення договору, суд оцінює критично, оскільки такі доводи не підтверджені належними доказами та спростовуються сукупністю письмових доказів, наданих позивачем.
Суд враховує, що відповідач, заперечуючи факт укладення договору та отримання кредитних коштів, не надав доказів звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення щодо нього шахрайських дій або незаконне використання його персональних даних, номера телефону чи банківської картки. Також відповідач не надав доказів того, що номер телефону НОМЕР_3 не належав йому або не використовувався ним, а банківська картка, на яку зараховано кредитні кошти, не була емітована на його ім`я чи не перебувала у його користуванні.
Саме лише заперечення відповідачем факту укладення договору без подання доказів на спростування наведених позивачем документів не є достатньою підставою для висновку про недоведеність позову в цій частині.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до частини третьої цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти однією стороною та її прийняття другою стороною. Відповідно до частини дванадцятої цієї статті електронний договір, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний правочин може бути підписаний, зокрема, електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Отже, укладення договору про споживчий кредит в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора відповідає вимогам закону та за правовими наслідками прирівнюється до укладення договору у письмовій формі.
Суд також встановив, що 15 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 15/12-2021-22, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит № 3548510 від 05 вересня 2021 року, укладеним із ОСОБА_1 .
У подальшому ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за цим договором ТОВ «Коллект Центр» на підставі договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року.
Згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
З огляду на надані договори відступлення права вимоги, акти приймання-передачі реєстрів боржників та витяги з відповідних реєстрів боржників, суд дійшов висновку, що ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 3548510 від 05 вересня 2021 року.
Щодо розміру заборгованості суд виходить з такого.
З відомості ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення за договором № 3548510 видно, що 05 вересня 2021 року відповідачу надано кредит у розмірі 5 000,00 грн та нараховано комісію за оформлення кредиту у розмірі 950,00 грн.
За період з 06 вересня 2021 року по 05 жовтня 2021 року ТОВ «Мілоан» нарахувало проценти за користування кредитом за ставкою 2,00 % від суми кредиту за кожен день користування, тобто по 100,00 грн щоденно. Загальний розмір процентів за цей період становить 3 000,00 грн.
Такий розрахунок відповідає умовам пункту 1.5.2 договору, оскільки 5 000,00 грн х 2,00 % х 30 днів = 3 000,00 грн.
За період з 06 жовтня 2021 року по 04 грудня 2021 року ТОВ «Мілоан» нарахувало проценти за стандартною базовою ставкою 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування, тобто по 250,00 грн щоденно. Загальний розмір процентів за цей період становить 15 000,00 грн.
Такий розрахунок арифметично відповідає умовам пунктів 1.6, 2.3.1.2 договору, оскільки 5 000,00 грн х 5,00 % х 60 днів = 15 000,00 грн.
Таким чином, станом на дату відступлення права вимоги ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість відповідача становила 23 950,00 грн, з яких: тіло кредиту - 5 000,00 грн, проценти - 18 000,00 грн, комісія - 950,00 грн.
З розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» видно, що після набуття права вимоги ним додатково нараховано проценти за період з 15 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року включно за ставкою 5,00 % денних на суму залишку основної заборгованості 5 000,00 грн. Кількість днів нарахування становить 71 день. Загальний розмір цих процентів становить 17 750,00 грн.
Такий розрахунок також є арифметично правильним, оскільки 5 000,00 грн х 5,00 % х 71 день = 17 750,00 грн.
Суд враховує, що проценти за статтею 625 ЦК України та пунктом 4.2 договору були нараховані до 23 лютого 2022 року включно. З 24 лютого 2022 року позивач таких процентів не нараховував, тому положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо звільнення позичальника у період дії воєнного стану від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, у цій частині не порушені.
Отже, заявлений позивачем розрахунок заборгованості у загальному розмірі 41 700,00 грн є арифметично послідовним та складається з: тіла кредиту - 5 000,00 грн, процентів - 35 750,00 грн, комісії - 950,00 грн.
Разом з тим суд не погоджується з тим, що заявлений позивачем розмір процентів у сумі 35 750,00 грн підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно з частиною третьою статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 зазначила, що з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві суд, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, за певних умов може зменшити розмір процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України.
Суд враховує, що кредитний договір укладений між фінансовою установою та фізичною особою-споживачем, а тому у цих правовідносинах відповідач є слабшою стороною договору, яка підлягає посиленому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності та розумності.
Заявлений позивачем розмір процентів становить 35 750,00 грн, що у 7,15 рази перевищує суму фактично отриманого відповідачем кредиту у розмірі 5 000,00 грн. Такий розмір процентів є надмірним порівняно з тілом кредиту, не відповідає компенсаційному характеру відповідальності за прострочення грошового зобов`язання та створює істотний дисбаланс між майновими інтересами кредитора і боржника як споживача фінансової послуги.
Суд бере до уваги, що позивач не надав доказів того, що внаслідок прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання він зазнав втрат, співмірних із заявленим до стягнення розміром процентів у сумі 35 750,00 грн. При цьому стягнення з відповідача процентів у такому розмірі фактично перетворює відповідний платіж із засобу компенсації майнових втрат кредитора на джерело отримання надмірного прибутку за рахунок споживача.
Водночас суд не вбачає підстав для повної відмови у стягненні процентів, оскільки відповідач отримав кредитні кошти, користувався ними, свої зобов`язання у встановлений договором строк не виконав, а тому повинен нести цивільно-правові наслідки неналежного виконання грошового зобов`язання.
З урахуванням суми отриманого кредиту, строку користування коштами, умов договору, розміру погоджених процентів за первісний строк кредитування, тривалості прострочення, відсутності доказів часткового погашення відповідачем заборгованості, а також принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає обґрунтованим стягнення з відповідача процентів у загальному розмірі 5 000,00 грн.
Такий розмір процентів включає погоджені сторонами проценти за первісний строк користування кредитом у розмірі 3 000,00 грн та частину подальших процентів за користування кредитом і прострочення грошового зобов`язання у розмірі 2 000,00 грн, що, на переконання суду, забезпечує справедливий баланс між інтересом кредитора на отримання плати за користування коштами та відповідальності за прострочення, з одного боку, і захистом відповідача як споживача від надмірного майнового тягаря, з іншого боку.
Комісія за надання кредиту у розмірі 950,00 грн прямо передбачена пунктом 1.5.1 договору, зазначена у графіку платежів та паспорті споживчого кредиту, а її нарахування підтверджено відомістю про щоденні нарахування та погашення. Доказів її сплати відповідачем матеріали справи не містять, тому вимога про стягнення комісії у розмірі 950,00 грн є обґрунтованою.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованості у загальному розмірі 10 950,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5 000,00 грн, заборгованість за процентами - 5 000,00 грн, заборгованість за комісією - 950,00 грн.
В іншій частині вимог про стягнення процентів позов задоволенню не підлягає, оскільки заявлений до стягнення розмір процентів є надмірним, непропорційним сумі отриманого кредиту та таким, що не відповідає засадам справедливості, добросовісності і розумності.
Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з такого.
Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» витрати на правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн.
На підтвердження понесення таких витрат позивач надав: договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року, укладений між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; заявку на надання юридичної допомоги № 777 від 26 квітня 2024 року; витяг з акта про надання юридичної допомоги; платіжну інструкцію від 10 травня 2024 року про оплату позивачем правової допомоги.
Із заявки на надання юридичної допомоги № 777 від 26 квітня 2024 року видно, що АО «Лігал Ассістанс» надавало ТОВ «Коллект Центр» правову допомогу щодо примусового стягнення заборгованості із ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
У заявці визначено такі послуги: надання усної консультації з вивченням документів тривалістю 2 години, вартістю 2 000,00 грн за годину, всього 4 000,00 грн; складення позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду тривалістю 3 години, вартістю 3 000,00 грн за годину, всього 9 000,00 грн. Загальна вартість послуг за заявкою становить 13 000,00 грн.
Витяг з акта про надання юридичної допомоги підтверджує надання правової допомоги за цією заявкою, а саме консультації з вивченням документів та складення позовної заяви про стягнення боргу із ОСОБА_1 за договором № 3548510.
Платіжною інструкцією від 10 травня 2024 року підтверджується перерахування ТОВ «Коллект Центр» на користь АО «Лігал Ассістанс» грошових коштів за надання правової допомоги згідно з договором № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року.
Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою, другою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи такі витрати підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт, наданих послуг, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони.
Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є їх розмір обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, поведінку сторін під час розгляду справи, а також дії сторін щодо досудового вирішення спору.
Суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, відповідно до яких під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд має оцінювати їх реальність, необхідність, обґрунтованість та розумність, а також співмірність заявленої суми зі складністю справи, ціною позову, обсягом наданої правничої допомоги та конкретними обставинами справи.
Оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу у цій справі документально підтверджені та пов`язані з розглядом справи, оскільки правова допомога полягала у вивченні документів щодо кредитної заборгованості та підготовці позовної заяви саме у цій справі.
Разом з тим суд враховує, що ця справа належить до категорії малозначних справ, розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, предметом спору є стягнення заборгованості за типовим договором мікрокредитування, а правова позиція позивача ґрунтується переважно на стандартному пакеті документів: кредитному договорі, паспорті споживчого кредиту, анкеті-заяві, довідці про ідентифікацію, платіжному документі, розрахунку заборгованості та договорах відступлення права вимоги.
Також суд враховує, що представник позивача не брав участі у судових засіданнях, а позовна заява та інші процесуальні документи у таких справах мають типовий характер для позивача як професійного учасника ринку стягнення заборгованості.
Водночас сам по собі типовий характер спору не є підставою для повної відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки позивач надав докази фактичного замовлення та оплати правової допомоги, а підготовка позову потребувала аналізу документів щодо укладення електронного договору, перерахування коштів, розміру заборгованості та переходу права вимоги.
З урахуванням наведеного суд вважає, що заявлена сума витрат на правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн не є очевидно безпідставною, однак підлягає розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач заявив вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 41 700,00 грн. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 10 950,00 грн.
Отже, позовні вимоги задоволені у розмірі 26,26 % від заявленої ціни позову, оскільки 10 950,00 грн становить 26,26 % від 41 700,00 грн.
Відповідно, витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, тобто у розмірі 3 413,67 грн, виходячи з такого розрахунку: 13 000,00 грн х 26,26 % = 3 413,67 грн.
Такий розподіл судових витрат відповідає принципу пропорційності, оскільки покладає на відповідача обов`язок компенсувати позивачу витрати на правничу допомогу лише в тій частині, в якій позовні вимоги визнані судом обґрунтованими.
У решті вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити, оскільки покладення на відповідача всього розміру таких витрат за умов часткового задоволення позову призвело б до непропорційного майнового тягаря та не відповідало б положенням статті 141 ЦПК України.
Оскільки позовні вимоги задоволені частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатив судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, позов задоволено на 26,26 %, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 795,12 грн.
Керуючись вищенаведеними положеннями ЦПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», код ЄДРПОУ 44276926, заборгованість за договором про споживчий кредит № 3548510 від 05 вересня 2021 року у розмірі 10 950,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5 000,00 грн; заборгованість за процентами - 5 000,00 грн; заборгованість за комісією - 950,00 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», код ЄДРПОУ 44276926, судовий збір у розмірі 795,12 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», код ЄДРПОУ 44276926, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 413,67 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 19 червня 2026 року.

Суддя:    __________________    О.О. Сікора